147 



mint a rajzókon. 1 Az Actinophrysok egybekelése oly 

 gyakori, hogy néha több egybekelt, mint magános 

 példányokra lehet akadni. 



Mindezeknél nem csupán két, hanem több, néha 

 7, sőt !) egyénből álló csuportok kelnek egybe, melyek, 

 mint Grenacher igen találóan megjegyzi, oly képet 

 adnak, mint egy marék egymásba ragadt bojtorján. 

 Az egybekelt egyenek egy időre teljesen egygyéolvad- 

 nak, hogy később, Úgy látszik, teljesen változatlanul 

 ismét szótváljanak. Arra nézve, hogy az egybekelés- 

 nek van-e valami befolyása a szaporodásra, semmi 

 biztosat sem tudunk, s e tekintetben igen eltérők a 

 nézetek. Cohn az Actinosphaerium egybekelését, az 

 alsóbb moszatok s gombák egybekelését tartva szem 

 előtt, a szaporodásra fontos folyamatnak gyanítja; 

 ugyanily véleményben van Siebold is, ki a Podo- 

 phryának Stein, egy Acinetának saját maga s az 

 Actinospseriumnak Kőlliker és Cohn észlelte egybe- 

 kelését egyrészt az egyszerű moszatokéval, másrészt 

 [ledig a Diplozoonokká egyesült Diporpa-ikrekkel 

 hasonlítja össze; újabban pedig, mint már fen- 

 tei ib alkalmam volt kiemelni, Schneider az Acti- 

 nusph;erium egybekelését egyenesen «1cÖZÖSülésnek» 

 nevezte. Stein szerint ellenben az Actinophrysok 

 egybekelése semmi bensőbb viszonyban nem áll a sza- 

 porodással, s ő az egész folyamatban nem lát egyebet, 

 m i n t ket vagy töb b egy énnek egy családdá, vagy teleppé 

 való ideiglenes egyesülését. 2 Claparéde és Lachmann, 

 bár Stein felfogása felé látszik hajolni, mégis óvako- 

 dik véleményt nyilvánítani s egészen a bölcselőkre 

 bízza az egybekelés élettani értékéről való elmélkedést. 3 

 Hertwig és Lesser végre következőleg nyilatkozik : 

 « Megfigyeltük, mily módon esett szét egy Actino- 

 phrys-csoport, mely négy egyénből állott, először két 

 félre, melyek ismét két részre oszlottak. Az ily módon 

 képződött 4 külön egyén közül kettő továbbra is el- 

 válva maradt, a többi kettő újra összeolvadt, a nél- 

 kül, hogy az egyesülés hosszabb ideig megmaradt 

 volna. Az Actinophrys Sol egybekelésének egész me- 

 nete s elterjedési módja reánk valamely történetes, s 

 az életműködésekre kevéssé jelentékeny folyamat 

 hatását teszi. Két Actinophrys találkozik s számos 

 állábával összekuszálódik. Mozgásaiknak lassúsága 

 következtében hosszasan maradnak egymással érint- 

 kezésben, s így a protoplazmának alkalma nyílik ana- 



1 Ueber einige likizopoden etc. AMA. XII. (187(il 30. 

 - Id. m. 160. 

 3 Ét. III. 235. 



stomosis képzésére való hajlamát érvényesíteni, mi- 

 nek következtében a/, egyének mindinkább összefoly- 

 nak. Több egyénnek összeolvadása az Actinophrys 



életére csak annyiban lehelne befolyással, hogy 

 ezzel a táplálékfelvétel minden esetre megkönnyítte- 

 tik. Mert belátható, hogy idegen szervezetek a, na- 

 gyobb ellenséges frontot nem oly könnyen kerülhetik 

 ki. s hogy egy egész cso2>ortnak álláb-erdeje nagyobb 

 állatokat is gyorsabban legyőzhet, mint ez külön 

 egyéneknél lehetséges volna. » 1 



Mindezen magyarázatok, véleményem szerint, nem 

 zárjak ki annak lehetőségét, hogy az egybekelés mégis 

 csak valamely viszonyban vau a szaporodással ; mert 

 ha az Actinophrysek s Actinosph;eriurnok plasiuája 

 egybekelés alatt, mint Stein ellenében Claparéde és 

 Lachmann, valamint Hertwig és Lesser határozottan 

 állítja, ideiglenesen egészen egybefoly : bizonyára jo- 

 gosult ScHNEiDER-nek azon feltevése, 2 hogy ezen teljes 

 egygyóolvadás ideje alatt az egybekelt egyének plasma- 

 részleteket (a nagyszámú maggal bíró ActinosphaBriu- 

 moknál talán magokat) is cserélnek ki, minek az egybe- 

 kelve volt egyének oszlás utján való szaporodására elő- 

 nyös hatása lehet ; azok után legalább, a miket a csilló- 

 szőrös ázalékállatkáknak egybekeléséről mai nap 

 tudunk, ezt jogosan lehet feltennünk. Másrészt azon- 

 ban azt is ki kell emelnünk, hogy STEiN-nak azon fel- 

 fogása, hogy az Actinophrysok egybekelése nem egyéb 

 ideiglenes telepképződósnél, támogatást nyer az által, 

 hogy mai nap több oly Heliozoumot ismerünk, melyek 

 számos egyénből álló telepekben élnek, melyeknek 

 egyes tagjai majd ál-lábaikkal, majd külön vastagabb 

 plasmaszalagokkal vannak egymáshoz fűzve. Ide tar- 

 tozik két llhizomonér, ú. m. a HAECKEL-től leirt My- 

 xodietyum soriak 8 s a Schneider Aimé észlelte Mo- 

 nobitt covjltiriis ; 4 továbbá ket maggal bíró, actino- 

 pbrysszerü Heliozoum, ú. ni. Hertwig és Lesser 

 Rhaphidiophrys elegánsa 5 s a GREEi-F-től leírt 

 Spfowastrum conglobatum. 6 



Mindezek után tehát ott állunk, hogy, ha nem is 

 épen a bölcselöktől, de mindenesetre a további vizsgá- 

 latoktól kell vámunk annak eldöntését, hogy miféle 



1 Id. mű 17".. 



2 Id. ért. ZWZ. XXI. (1871) 510. 



3 Stud. üb. Mcmeren. 38. 



1 Arch. zoolog. expér. VII. V. ö. Bütschli, Bronn's 

 Class. u. Ordn. etc. A. Tat'. XIV. I'ig. 3. 



5 Ueber libiuopoden etc. A. AMA. X. Suppleinpiitli. 

 (1874) 217. 



Ueber Badiolarien etc. A. AMA. XI. (1875) 29. 



in 



