148 



élettani jelentősége van a Heliozoumoknál észlelt 

 egybekelési folyamatnak. 



Ha már most mindazt összegezzük, a mit a He- 

 liozoumok szaporodásáról biztosan tudunk, arra az 

 eredményre jutunk, hogy szaporodásuk részint sza- 

 bad, részint betokozott állapotban való oszlás utján 

 történik; hogy az oszlási sarjak gyakran kemény héjjal 

 zárják magokat körül, melyen belül hosszabb ideig 

 pihennek ; hogy ezen oszlási sarjakat méltán nevez- 

 hetjük pihenő spóráknak ; hogy az oszlási sarjak szá- 

 mos Hehozoumnál egy vagy két ostorral ellátott Fla- 

 gellátok alakjában sürgölődnek s esak rajzási idősza- 

 kok elteltével térnek ismét vissza a Heliozoum-alakba. 



dj líadiolárok. 



A rajzóképződés, mely miként láttuk, a többi 

 gyökérlábúaknál is, de különösen a Radiolárokhoz 

 oly közel álló Heliozoumoknál gyakori, a Radiolárok- 

 nál, úgy látszik a legáltalánosabb, habár esak tökélet- 

 lenül ismert szaporodási módot képviseli. 



A Radiolároknak már első beható tanulmányozója, 

 Müller János, tesz említést apró iníüsoriumokhoz 

 hasonló testecskékről , melyeket hemzsegni látott 

 egy 1856-ban tanulmányozott Acanthometrának kö- 

 zépponti tokjában, s melyekről valószínűnek tartja, 

 hogy nem monasszerfl élősdi szervezetek, hanem 

 az Acathometráuak íiatalai. 1 — Ugyanily testecs- 

 kéket talált Schneider a Thalassicolla mtcleata 

 középponti tokjában. 9 — Haeckel a Sphaerozoum 

 punctatumnak hemzsegő testecskékkel telt középponti 

 tokját szétrepesztvén , mintegy - 008 — 0"01 mm. 

 nagyságú, részint gömbölyüded, részint elliptikus kör- 

 vonalú, víztiszta hólyagocskákat talált, melyeknek 

 mindegyike egy-egy fellökő alakú kristályt tartalma- 

 zott, s melyek ruintegy 10 perczig tartó igen elénk 

 mozgás után elhaltak ; 8 ennek alapján Haeckel a kö- 

 zépponti tokot egyenesen szaporodási szervnek tekinti. 



Hókkal pontosabban és részletesebben figyelte 

 meg Cienkowski a rajzóképzödóst a Callosphara- 

 nemnél s a Callozoum inerménél; 4 mindenek felett 

 pedig Hertwig R. ugyancsak a Callozoum inerménél 

 s a Thalassicolla nucleatánál. s Ezen vizsgálatok 



1 V. ö. Haeckel, Die Radiolarieu. (1S62) 141. 



3 Ueber neue Tbalassicollen von Messina. AAP.(185,N) 41. 



3 Id. in 142. 



4 Ueber Scbwármerbildung bei Radiolarien. AMA. VII. 

 (1871) 371. 



5 7'iir Histologie der Badiolarien. (1876) 25 ós 48. 



után a Radiolárok rajzóképzödését a következőkben 

 foglalhatjuk össze. 



A Eadiolároknál kétféle rajzók különböztethetők 

 meg: u. m. fenőkó'alakú kristálylyal ellátottak, s e 

 nélküliek. 



Kristálylyal ellátott rajzók észleltettek a Sphae- 

 rozoum punctatumnál, a Callosphaeráknál s a Callo- 

 zoum inerménél; kristálynélküliek a Thalassicolla 

 nucleatánál sa Callozoum inerménél, mely utóbbinak 

 tehát kétféle rajzói vannak. Cienkowski ugyanazon 

 telepben talált oly egyéneket, melyeknek középponti 

 tokjában kristálylyal ellátott, s olyanokat, melyeknél 

 kristály nélküli rajzók képződtek. Ezen észleletet 

 azonban Hertwjg tévesnek tartja; szerinte ugyan- 

 azon telep egyéneinek rajzói vagy mind kristálylyal 

 büók, vagy mind kristálynélküliek, s ö hajlandó fel- 

 tenni, hogy a Callozoum inermc néven összefoglalt 

 Radiolárok ket különböző fajhoz tartoznak, bár faji 

 különbségeket nem sikerült kimutatnia. A Callozoum 

 un rmének ugyanazon egyéneiben képződött kristály- 

 nélküli rajzói között Hertwig ismét különbségeket 

 talált, vannak ugyanis nagy rajzok ( Makrosporen) 

 ós apró rajzuk l Mikrosporen ), melyek az előbbieknél 

 felényivel kisebbek s azokkal átmeneti nagyságú ala- 

 kokkal nem állanak kapcsolatban. 



A kristálylyal ellátott rajzók tojásdad, meUsö 

 végük felé kissé elhegyesedő testűek. Mellső harma- 

 dukat szemecskételen egynemű, csaknem egészen 

 a szinten egynemű mag képezi, s ezen testvégből 

 indul ki a Hertwig szerint egyetlen, Cienkowski 

 szerint kettős, finom, hosszú ostor. A hossztengely 

 irányában, a test hátsó vége felé, foglal helyet a zsír- 

 fényű rögöcskék csoportjától környezett, fenököalaku 

 kristály, mely savakban és égvényekben nem oldódik 

 ugyan, hauem ezen kémszerek hosszabb behatására 

 kissé összezsugorodik, miből Hertwig azt következ- 

 teti, hogy állománya nem szervetlen, hanem szerves 

 anyagból áll. 



A kristálynelküli rajzók az előbbiektől, a kristály 

 hiányán kívül, főleg jellemző paszuly- vagy vesealak- 

 jukkal különböznek ; egyetlen (Cienkowski szerint 

 kettős) ostoruk a rajzó kiöblösödött része felett levő 

 mellső kiszögellésböl indul ki. 



A különböző rajzók egymástól, fejlődésüket te- 

 kintve is különböznek. A kristálylyal ellátott rajzok 

 oly módon képződnek, hogy a középponti tokban a 

 magok (Haeckel « víztiszta hólyagocskái») oszlás út- 

 ján igen nagy számra szaporodnak, mi közben a kö- 

 zépponti tokban levő nagy olajgömb lassankint elenyé- 



