149 



szik, a magok körül pedig zsírszemecskéb halmozódnak 

 fel, s minden mag mellet! egy-egy kristály képződik ; 

 régre az egész középponti tokmik állománya csak- 

 nem egyidejűleg szétesik a magoknak megfelelő 

 szárún részletekre, melyek azután rajzókká változnak. 

 A kristálynélküli rajzók képződésénél ellenben a kö- 

 zépponti tok állománya ekalakú részekre oszlik, me- 

 lyeknek nyilván mindegyike részesül a középponti 

 tokban foglalt nagy olajgömbnek széteséseiből kelet- 

 kező zsirszemeeskékben, s csak ezen ékalakú részek 

 esnek azután szét a megszaporodott magoknak meg- 

 felelő számú rajzukra. A rajzók képződésénél a tokon 

 kívüli protoplazma is elenyészik, azaz nyilván az 

 anyagforgalomba vonatik, s az anya-Radiolár az új 

 nemzedék kifejlődtével elhal. 



Hogy inüy módon fejlődnek az aránylag igen 

 apró rajzók tekintélyes nagyságú ltadiolarokká, ez 

 teljesen ismeretlen ; hosszabb ideig való életbentartá- 

 suk eddigelé egyik búvárnak sem sikerült. Hogy az 

 apró és nagy rajzók között talán ivarbeli különbség 

 van, mint Hertwig gyanítja, 1 ez, minthogy közvetet- 

 len megfigyelésre nem támaszkodik, csakis gyanítás 

 marad ; az eddigi észleletek meg annak lehetőségét 

 sem zárjak ki, hogy a rajzók egyáltalában nem a to- 

 váhbfejlödesre, hanem a termékenyítésre hivatvák, — 

 mi nem látszik épen valószínűtlennek. 



A többi gyökérláhuak szaporodási módjainak 

 jelenlegi ismeretére támaszkodva, méltán feltehető 

 ugyan, hogy a Eadiolároknál, a rajzóképződésen kí- 

 vül, más szaporodási mód is előfordul ; ismereteink 

 azonban ezen irányban is nagyon töredékesek s jó- 

 reszt a gyanítás stádiumán vannak. Erről mind- 

 össze csak annyit akarunk e helyen megjegyezni, hogy 

 Haeckel a telepeket alkotó Radiolárok (R. Polyzoa) 

 különböző nagysági viszonyaiból s a középponti to- 

 kokon észlelt bizonyos változásokból azon következ- 

 tetést vonja, hogj- a Radiolárok középponti tokjuknak 

 egyszerű oszlása, valamint endogén utón, a burkon 

 belül több fióktokra való szétesés által is szapo- 

 rodnak. 2 



3. Flagellátok. 



Tagadhatatlan, hogy míg a véglények egyéb cso- 

 portjainak ismerete számos búvár közreműködésé- 

 től lényegesen előrehaladt, addig a Flagellátokat a 

 legújabb időig mind a növény-, mind az állatbúvárok 



1 Id. ért. 36 



- Die Iiadiul. 145. 



elhanyagoltak. Mintha mindenki óvakodott volna 

 azon lényekkel foglalkozni, melyeknek jellemzi") 

 ismertető jegye, — mint Cienkowbki mondja ' — 

 abban áll, hogy a növények rajzóspóráinak külön- 

 böző módon megváltozott típusát képviselik; mintha 

 nem kölcsönözne a Flagellátoknak epén azon körül- 

 mény oh rendkívüli erdeket, hogy levélzölddel átha- 

 sonító képviselőik ej) oly szakadatlan sorozatban 

 vezetnek at a moszatokhoz, mint levélzöldet nem 

 tartalmazó alakjaik, nevezetesen a Monasfélék, a 

 gyökérlábúakhoz és Myxomycetekhez; s mintha mind- 

 ezeken kivid nem bírna oly általános fontossággal 

 meg azon tényállás is, hogy a Flagellátok között, 

 mint erre már fentebb utaltam, bizonyos levélzölddel 

 áthasonító alakoknak megvan a megfelelő, levélzöld- 

 nélküli «evŐ» parallel-alakjuk, kepéik mása, mi a Fla- 

 gellátok egy részének a növény-, másik részének az 

 állatországba való beiktatását merőben lehetetlenné, 

 a növény- és állatországot összekapcsoló véglény- 

 csoportnak megkülönböztetését pedig szükségessé 

 teszi. — A Flagellátoknak általános elhanyagolása 

 következtél ien természetesen szaporodásuk ismereti 

 is, daczára James-Clark , Cienkowski , Bütschli, 

 Stein, Joseph G., Bergh és mások ujabb vizsgalatai- 

 nak, nagyon töredékes. Kivételt csupán a Vólcoxfélék 

 képeznek, melyeknek érdekes szaporodását s fejlődé- 

 sét kitűnő búvárok (Stein, Pkingsheim, Cohn) vizs- 

 gálatai után igen részletesen ismerüjk. Fontos s 

 uagj'számu adatokat tartalmaz SrEiN-nak nagysza- 

 bású monográfiája, 2 mely jelenlegi befejezetlen álla- 

 potában azonban nem nyújt teljes kepét a nagynevű 

 búvár hosszú időn át folytatott vizsgálatairól. 



A Flagellátok szaporodására vonatkozó adatok 

 könnyebb áttekinthetese kedvéért czélszerűnek tar- 

 tom a Flagellátokat három csoportba foglalni s külön 

 tárgyalni: a) a levélzöldet tartalmazó, b i a levélzöl- 

 det nem tartalmazó Nudiflagellátok, a végre c) a 

 Cilioflagellátok szaporodását. 



aj Levélzöldet tartalmazó Nudiflagellátok. 



A levélzöldet tartalmazó Flagellátoknak az egy- 

 sejtű moszatokkal való legbensőbb rokonságát sza- 

 porodásuk is bizonyítja. — Cienkowski vizsgálatai 

 szerint ugyanis a zöld Flagellátoknak egy része sza- 

 porodásukat s fejlődésüket tekintve, semmiben Bem 



1 üeber Palmellaceen und oinige Flagellateu. AMA. 

 VI. (1870) 421. 



- Der Orgauiswus etc. III. Th. 1. Abth. lsjs. 



