I ! ,! , 



ismét vízbe került zygospórák csakhamar oszlásnak 

 indulnak ; a fióksejtek azonban nem rajzanak ki 

 azonnal, hanem oszlás által tovább szaporodva, előbb 

 gloeococcus-, vagy pleurococcusszerü telepeket képez- 

 nek, melyeket csak kéBŐbb hagy el az ivartalan úton 

 szaporodó, nagy rajzókból álló nemzedék. 



Stein meg két más Chlamydomonasfélénél s az 

 Euglena viridisnél észlelte az egybekelést. Az utóbbi- 

 nál az egybekelt párokat csupán hátsó végüktől testük 

 közepéig látta összenőni, de legkevésbbé sem kétel- 

 kedik azon, hogy az egybekelés a két egyénnek teljes 

 egybeolvadásával végződik, s hogy végre a két mag is 

 egyesül, s ebben látja a termékenyítésnek tulajdon- 

 kepi actusát. 1 A Chlamydomonas Pulvisculusnál a 

 két többnyire egyenlő nagyságú rajzó szinten testé- 

 nek hátsó vegéből kündulóan nő össze, s befeje- 

 zésül a ket mag is egygyeolvad. 2 Egy rnásik Chlamy- 

 domonasfélénél ellenben, mely valószínűleg a Clila- 

 mydomonas monadinának felel meg, ket különböző 

 nagyságú egyén olvad egygyé ; a jóval nagyobb egyén 

 ostorait elveszti s mellső testvegére, szintén ostorvégé- 

 vel, egy sokkal kisebb rajzó oltja magát rá, hogy test- 

 állományát, mint Vélten szerint a Chlainydococcus 

 hím egyéne, a nagyobb pihenő sejtbe ömleszsze. 8 



Egyelőre mellőzni akarom itt SxEiN-nek más 

 búvárok észleleteitől oly lényegesen eltérő tanát a 

 Flagellátok egygyéolvadását követő embrió-képződés- 

 ről s áttérek a J'olvnx-nvm ivaros szaporodásának 

 tárgyalására. 



A Volvoxok ivaros szaporodásának ismeretet, 

 mint már említettük, kiválókig a nagyérdemű ConN- 

 uak köszönjük ; 4 CARTER-nek, 5 valamint STEiN-nek 6 

 vizsgálatai jó részt csak megerősítik a CoHN-tól kifür- 

 készett adatoknak helyességót s azokat lényegesen 

 nem bővítik s nem módosítják. 



A Volvoxok ivaros nemzedéke több ivartalan 

 nemzedék után jelen meg. Hím es mii szaporodási 

 sejtek vagy ugyanazon telepben képződnek, — az ily 

 Yolvoxgömbök tehát egylakiak, minta l'olrox Glo- 

 bator, — vagy pedig külön telepekben képződnek a 



1 Der Org. III, 14(J. Taf. XXI. Fig. 10—11. 

 3 Id. mű 130. 



3 Id. mű. Taf. XV. Fig. 40—43. 



1 V. ö. id. ért. főleg : Die Entwickelungsgoschiclite der 

 Gattung Volvox. Festschrift. Breslau. Is7.".. 



5 On the two Volvoces and their specific differences. 

 Aunals of. natúr, kistory. 3 ser. 3 1859. V. o. Cohn ós 

 Stein. 



6 Der Org. III. 



hím és női szaporodási sejtek,- ezen Volvoxok tehái 

 melyekhez a V. minor és V. Carkri tartozik, két- 

 lakiak. 



A női sejtek, melyeket Cohn gynogonidiumok- 



link, S'l'EIN pedig női egyéneknek neve/,, kezdetben 



semmiben sem térnek el a parthenogonidiumok- 



tól ; mindemellett azonban az ivaros telepek már 

 többnyire igen fiatal korban megkülönböztethetők az 

 ivartalan telepektől, leven a meddő sejteknél na- 

 gyobb szaporodási sejtjeik többnyire sokkal számo- 

 sabbak, mint a parthenogonidiumok ; így a V. Glo- 

 bator gynogonidiumainak száma 20—40, a I '. ( 'ártéri- 

 nél 30 — 50, csak a V. minornál fejlődik csupán 8. 

 A gynogonidiumok gyorsan növekednek s minthogj 

 főleg levélzöldjük szaporodik, az idősebbek sötétzöld 

 szintiek; plasmájuk, mely kezdetben számos üröcske 

 miatt habos, csakhamar egészen tömörré lesz; kocso- 

 nyás burkuk a sejt növekedtével a Volvoxgömb belső 

 űrébe szökell s lassankint az egész gynogonidium 

 lombikalakú lesz, a mennyiben a közös telepburok- 

 kal összefüggő külső része mintegy nyakat képez, a 

 gömb üre felé tekintő része pedig hasasán felduzzad. 

 Midőn a gynogonidiumok mintegy 50 [j.. nagyságra 

 növekedtek a lombikalakú burkokon belül, melyet 

 Cohn oogoniumnak nevez, elgömbölyüdnek s termé- 

 kenyítésre kész petesejtet (Oosphaere, Befruchtungs- 

 kugel, Eizelle, Cohn) képviselnek. 



A hím sejtek, vagy mint Cohn nevezi, az andro- 

 gonidiumok, meg inkább hasonlítanak kezdetben a 

 parthenogonidiumokhoz, a mennyiben, ha a meddő 

 sejteknek mintegy háromszoros nagyságát elértek, s 

 hólyagszertileg a teleptest belsejébe duzzadtak, mint 

 a parthenogonidiurnok, oszlásnak indulnak. Levél- 

 zöldjük szaporodása azonban nem tart lépést növe- 

 kedésükkel s ennek következteben halványzöld szí- 

 nük miatt könnyen megkülönböztethetők. A közös te- 

 lepburokkal összefüggő lombikalakú, saját burkukon 

 belül oszlásnak induló androgonidiumok nem változ- 

 nak morulaszerü gömbökké, mint a parthenogoni- 

 diumokból fejlődött fióktelepek, hanem, mivel a 

 gyorsan egymásra következő oszlások egy síkban 

 mennek véghez, igen nagyszámú hengeres, vagy 

 orsóalakú apró sejtekből összetett kerek, korongszeríi 

 telepek képződnek. 



Az androgonidiumok s a belőlük fejlődő hun 

 telepek száma az egylaki Volvox Glvhiilnnitíl ritkán 

 több 5-nél, míg a kétlaki V. minor* ős V. Garteri- 



* A V. minornál Cohn szerint kivételképen egylaki 

 telepek is előfordulnak (Id. ért. 24.) 



20 



