156 



nek hímeket létrehozó telepeiben mintegy 100-ra 

 tehető az androgonidiumok száma. A V. minornak 

 androgonidiumokat s korongalakú hím telepeket 

 létrehozó családgömbjeit már Eheenberg is ismerte 

 s mint külön fajt Sphaerosira Volvox név alatt 

 írta le. 



A korongalakú hím telepekké változott androgo- 

 nidiumok mintegy 64 — 128 apró, csupán 35 — 44[i-nyi 

 hengeres sárgás, vagy halványzöld sejtből vannak 

 összetóve, melyeknek elhegyesedő mellső végük ket 

 hosszú, fonalas ostort visel. Ezen apró rajzókból álló 

 hím telepek, melyeknek egyéneit Cohn spermatozoi- 

 doknak, Stein hím egyéneknek nevezi, miután teljes 

 fejlettségüket elérték, lombikalakú burkukon belül el- 

 kezdenek hömjiölyögni, keringeni. Miután ezen moz- 

 gás egy ideig tartott, egyszerre megszűnik s a telep 

 szétesik alkotó elemeire, az apró hím rajzokra, me- 

 lyek burkukat, miután azon belül egy ideig igen élén- 

 ken hemzsegtek, elhagyják s az anya-Volvoxtelep 

 belső űrében szerterajzanak. - - Ez áll legalább az 

 egylaki V. Globatorról, míg a kétlaki Volvoxoknál a 

 hím rajzókból álló telepek Stein szerint közös te- 

 lepbe egyesülve hagyják el anyatelepüket, hogy pete- 

 sejteket tartalmazó mii telepeket keressenek fel. 



A közös telep kötelékéből kiszabadult hím rajzók, 

 vagy spermatozoidok teste megnyúlt; egyik vége 

 bunkósan duzzadt, sárgás, vagy halványzöldes, míg 

 az ellenkező, mely a ket ostort s a kiszökellő hal- 

 ványpiros szemfoltot viseli, Stein szerint pedig még 

 egy igen kicsiny magot is tartalmaz, hosszú színtelen 

 nyakba folytatódik, mely, mint bizonyos csillószörös 

 ázalekállatkáknak pl. az Amphileptusoknak orrmá- 

 nya, vagy a Lacrymariák hattyúnyaka, meglepően 

 mozgékony s összhúzódó. 



Ezen apró hím rajzok összegyűlnek a kifejlődött 

 petesejtet rejtő oogoniumok körül s a legélénkebb 

 s tolakodóbb mozgásokkal igyekeznek magukat az 

 oogoniumok burkán keresztül befúrni. Hogy ez végre 

 sikerül is, ezt bizonyítani látszik az, hogy Cohn az 

 oogoniumok burkán belül, közvetetlen a petesejtek 

 felületén is talált parányi hím rajzókat; különben 

 nagyobb valószínűsége van Stein azon gyanításá- 

 nak, 1 hogy a hím rajzók befúródása a lombikalaku 

 oogoniumnak nem bármely pontján, hanem nyakán 

 át történik, mely a közös telepburok felületén való- 

 színűleg nyilassal van ellátva. 



Bármely utón történjek is azonban a hím rajzók 



1 Id. mű 133. 



behatolása, annyi bizonyos, hogy közvetetlenül a pete- 

 sejtekhez jutnak, melyeknek felületen Cohn vizsgálatai 

 szerint a hím rajzócskák testükkel megtapadnak, míg 

 nyakuk még hosszasan higyódzik s mintegy kalapált) 

 mozdulatokat végez. Abban sem lehet továbbá leg- 

 kevósbbé is kételkedni, — habár közvetetlenül nem is 

 sikerült megfigyelni, — hogy egy vagy több hím 

 rajzó a petesejttel végre összeolvad s azt megtermé- 

 kenyíti. 



A pete megtermékenyítés után oosporává válto- 

 zik. A burok nélküli gömb felületén kettős burok 

 válik ki, melyek közül a külsőn ( Epispor) a I '. Glo- 

 batornál hosszú, hegyes tüskék nőnek ki, minek kö- 

 vetkeztében az egész spóra buzogányalakú lesz ; a 

 V. minoritái ellenben sima marad az Epispor, a V. 

 ( 'ártérinél pedig hullámzatos felületű. A spóra plas- 

 mája lassankint elveszti zöld színét s a I. Globator- 

 nál téglavörössé, a V. minornál sárgává változik. 



Kifejlődött oosporákat tartalmazó Volvoxtelepe- 

 ket már Eheenberg is észlelt, csakhogy külön fajok- 

 nak tartotta, s a buzogányalakii spórákat rejtő V. 

 Globatort, V. stellatus, a gömbölyű és sírna felületű 

 spórákat tartalmazó V. minort pedig V. aureus név 

 alatt írta le. 



Az érett oosporákat tartalmazó Volvox-telepek 

 elpusztulnak, a spórák a víz fenekére hullanak s két- 

 ségkívül csak hosszabb pihenés, valószínűleg kiszára- 

 dás után indulnak ismét fejlődésnek. Hogy müy módon 

 fejlödnek azonban ki a Volvox-telepek az oosporák- 

 ból, a legújabb időig ismeretlen volt. CiENKowsKi-nak 

 orosz nyelven közölt s CoHN-tól közelebbről nem 

 idézett értekezéséből az látszik, hogy a spórák tar- 

 talma 8, később kirajzó gömbre oszlik. 1 — Hennegey 

 szerint, kinek újabb időben sikerült a Volvox minor 

 (V. Dioicus Cohn) oosporákból való fejlődését meg- 

 figyelnie, 2 az oosporák fejlődésére a kiszáradás nem 

 szükséges. A pihenés után fejlődésnek induló spórák 

 külső burka (Exosjjorium) megreped s a felduzzadt 

 belső burok (Endosporium) a képződött repedésen át 

 tartalmával együtt kiszabadul. A narancsszínű spóra- 

 tartalom szabályos barázdolódás utján , miközben 

 színe barnává, majd zölddé változik, szabályos blasto- 

 spluerává változik, melynek belsejében a partheno- 

 gonidiumokat már meg lehet különböztetni. A baráz- 



1 Cohn, id. ért. i2± 



2 Geueration of the spores of Volvox dioicus. Ann. of. 

 Nat. Hist. Vol. 3. 1878. V. ö. Zoolog. Jabresbericht. (1880) 

 I. Hálfte. 171. 



