L59 



a rajzói. Ezekre, valamint több Flagellát s a rokon 

 moszatok ivaros szaporodásának ismeretére támasz- 

 kodva, legkevésbbé sem habozom azt állítani, hogy 

 a STEiN-tól embrióknak tartott parányi rajzók 

 nem tartoznak az illető Flagellátnak fejlő- 

 déakörébe, hanem nem egyebek élősdi Chytri- 

 diumféléknél. — Hogy élősdi szervezetek mennyi 

 zűrzavart idéztek már elő a véglények ismerete körül, 

 s hogy mily nehéz a legalsóbb s legkisebb lényeket 

 pusztító élősdiek valódi természetét kipuhatolni, köz* 

 tudomású dolog ; maga Stf.in is kénytelen elismerni, 

 hogy élősdi Chytridiumok másokkal együtt öt is tév- 

 útra vezették. 1 Tévútra vezettek Stkin-í, midiin a 

 In tokozott Vwticellákban fejlődő élősdi Chytridiumok 

 rajzóit a Vorticellák embrióinak tekintette ; 2 tévútra 

 vezettek CiENKowsKi-t, midőn a Nassula ambiguában 

 fejlődő Chytridiumokat tartotta aNassula embrióinak; 3 

 tévútra vezették továbbá az élősdi véglények, mint 

 alább látni fogjuk, mindazon búvárokat, kik a csilló- 

 szörös ázalékállatkákban fejlődő Acinetákat az illető 

 ázalékállatka valódi embrióinak tartották. Eyen tév- 

 útra vezették, felfogásom szerint, Stein-í azon élősdi 

 Chytridiumok rajzói is, melyeket legújabb művében 

 a Flagellátok ivaros utón fejlődő embrióinak te- 

 kint. — Ha valami, úgy bizonyára a véglények isme- 

 retének története igazolja azon sokszor ismételt állí- 

 tásnak helyességét, hogy tévedések jelölik azon 

 utat, melyen a búvárkodás, az igazságot ke- 

 resve, haladott ! 



b) Levélzöldet non tartalmazó Nwdiflagellátoh. 



A levélzöldet nem tartalmazó Nudiflagellátok sza- 

 porodása, a mennyiben azt főleg James- CLARK-nek, 4 

 BüTSCHLi-nek 5 és Sn;iN-nek 6 vizsgálatai után ismer- 

 jük, leggyakrabban az ostor ostorelleni végét össze- 

 kötő s a hossztengelyével többnyire összeeső tengely 

 irányában veghezmenő oszlás útján történik; ily 

 hosszirányú oszlás ismeretes nevezetesen a, STEiN-tól 



1 Der Org. III. 108. 



a Infusionsthiere. 194, 203. 



3 Ueber Cystenbildung der Infiisorien. ZWZ. VI. 

 (1855) 303. 



4 On the Spongise Ciliat;p as Infuaoria Flegallata ; or 

 i tbservations on tho Structure, Animality, and Relationship 

 of Leucnaolenia botryoides, Bawerbauk. Mcmoirs of tbe 

 Boston soc. nat. hist. Vol. I. 1867. 



r ' Beitráge zur Kenntniss der Flagellaten und einiger 

 verwandten Organismen. ZWZ. XXX. 1878. 



Der Organismus der Infusionstbiere. III. Alitli. 

 I. Halfte. 1878. 



felállított következi'i családok képviselőinél: Mona- 

 dina, Dendromonadina, Craspedomonadina, Bikoe- 

 cida, Cryptomonadina,* Astasiaea,** Scitomo- 

 nadina. 



A véglény testének oszlását, — mint a rajzási 

 időszakok alatt oszló zöld Flagellátoknál, — úgy lát- 

 szik, hogy mindig megelőzi az új ostornak, vagy osto- 

 roknak kifejlődése, minek következtében az oszlásra 

 készülő, rendesen elszélesedett testű Flagellát ideig- 

 lenesen számfeletti ostorokkal vau ellátva, James- 

 Cabk szerint az Anthophysánál a főostor is részt vesz 

 az oszlásban; oszlást megelőzőleg megvastagodik, 

 azután szemlátomást kettéhasad; ' ugyanezt állítják 

 Dallinger és Drysdale egy Monasféléről, melynek 

 ostorát szintén egész hosszában kettéhasadni látták. - 



Hogy oszláskor a Flagellátok magja is kettéosz- 

 lik, magától érthető. S'rEiN-nek számos erre vonat- 

 kozó rajzai szerint a hólyagocskaalakú mag a Flagellát 

 haránt tengelye irányában megnyúlik, majd befűződ- 

 vén, piskótaalakú lesz, hogy végre ezen beftízödés 

 irányában kettéváljék. BüTSCHLi-nek, ki az Aniso- 

 nema sulcatum oszló magjának finom szerkezeti vál- 

 tozásait tanulmányozta, a következőket sikerült meg- 

 figyelnie : A mag már rövid idővel az oszlási barázda 

 megjelenése előtt, vagy evvel egyidejűleg a véglény 

 haránt irányában szalagszerüleg megnyúlva található. 

 Az ily módon oszlásra készülő magnak belső testében 

 i Binnenkörper, azaz a hólyagocskaalakú mag magocs- 

 kájában) meglehetős határozottan lehetett hosszsá- 

 vokat megkülönböztetni, melyek csomós duzzadások- 

 kal végződtek. Az oszlási folyamatnak továbbbaladtá- 

 val a szalagalakú mag közepett befűződik s mindkét 

 duzzadt végében egy belső testet (magocskát) lehet 

 megkülönböztetni, melyek egy ideig még finom fonál- 

 tól maradnak összekötve ; a befűződés egyre szű- 

 kebbre húzódva, az elgömbölyödő magokat végre 

 ketté osztja. 3 



Ezen, bár ez idő szerint csak egyedül álló észlelet- 



;: A Cryptomonasfélék családjába Stein levélzöldet 

 nem tartalmazó (Chüomonas) és levélzöldet tartalmazó 

 (Cryptonumas, Nephroselmisj alakokat oszt be. 



*'■'■ Ugyanez áll Stein Astasiaféléiröl, melyek között az 

 WutrepUa zöld, míg az Astasia, Heteronema^ Zygoselmis, 

 Peranema-nemek levélzölduélküliek. 



1 Id. ni. 329 



2 Researches on tbe life bistory of a Cercomonad, a 

 lásson of Biogenesis. Montbl. micr. journ. Vol. X. Is73. — 

 Y. ii. Hexi.F.v, Az állat- ós növóuyország határöve. Kord. 

 HonvÁTH Géza. Terin. tud. közi. IX. köt. MII. iiiz. 1 S77. C7. 



3 Id m. 257. 



