163 



tartoznak a nagyobb, 2~> szabálytalan Ötszögletes táb- 

 lácskákból összetett pánczéllal borított, e szerint a 

 Peridínium-nembe tartozó alakokban. Az előbbiek a 

 Peridinium stygiumnak fiatal, az utóbbiak kifejlett 

 egyénei, melyek pánczéluk kifejlődésével egyúttal 

 ivarérettségüket is eli rtek. 



Ezeknek ivaros szaporodása Joseph vizsgálatai 

 szerint következő módon történik. A Peridiniumok 

 kettesével egybekelnek, még pedig a hátsó testfé] 

 hasolilali hosszbarázdájában fekvő hasadékon (« száj- 

 nyílás ») kinyomulo testállomám segélyével látszanak 

 egymáshoz ragadni. Az egybekelt egyének mindig 

 ellenkező helyzetben egyesültek, úgy hogy a hátsó 

 testfelek közül az egyik mell-, a másik hátfelé volt 

 irányítva s szabadon kiállott. A magok egymáshoz 

 húzódtak s egyetlen piskótaalakú tömeget látszottak 

 kéjjezni, melyben apró szemecskék élénken hemzseg- 

 tek ; vájjon e közben magállomány kicserélődött-e, 

 ezt nem sikerült eldönteni. A párok egygyé soha sem 

 olvadtak, hanem ismét szétváltak, mire ostorukat s 

 esillószőreiket elvesztve megszűntek mozogni. Erre el- 

 kezd a mag a testállomáuy rovására növekedni s vag\ 

 egyetlen gömböt képez, vagy két részre oszlik, felüle- 

 ten finom cuticularis hártyát választ ki, s a pánczélt 

 megrepesztve, végre kiszabadul. 



A továbbfejlődésre irányadó az. vájjon egyben 

 maradt-e a mag, vagy ketté oszlott. Az utóbbi eset- 

 ben mindkét magrészlet egy-egy Gymnodiniummá 

 fejlődik. Az előbbi esetben ellenben a maggömböt, vagy 

 f csíragömb » -öt, mintán állományának szemecskéi 

 elenyésztek, nagyszámú holyagocskák töltötték ki, 

 melyekben egy-egy világos középpontot lehet meg- 

 különböztetni. Ezen holyagocskák egyre növekednek 

 s a csíragömb burkát végre megrepesztve kiszabadul- 

 nak, hogy itt Gymnodiniumokká fejlődjenek, melyek 

 később Peridiniumokká változnak. 



További vizsgálatok fogják csak eldönthetni, 

 hogy az előadott nvaros szaporodási mód» mennyi- 

 ben alapszik helyes megfigyeléseken. 



4- Noctilucák. 



A Noctilucák szaporodását BRiGHTWELL-nek ' és 

 CiENKowsKi-nak- a NoctÜUCa miliarison tett vizsgá- 

 lataiból ismerjük. 



1 On Selt'-Divisiou of Noctiluea. Quat. Journ. of Mi- 

 crosc. Sciences. Vcil. III. 1855. V. ö. Claüs, Grundzüge der 

 Zoologie. III. Aufl. (1876) 14*. 



- Ueber Schwármerbildune bei Noctiluea miliaris. 



liiuoii iwiii.L oszlassa! történő szaporodási észlelt, 

 mely főleg őszszel s telén megy réghez s melynél 

 res/.int szabadon mozgó, részint ostorukat és tapo- 

 gatójukat elveszített egyének magjukkal együtt két 

 egyenlő részre oszlanak. 



Cibnkowski ellenben sarjadzás útján való szapo- 

 rodást észlelt, melynek első fázisai élénken emlékez- 

 tetnek a részleges petebarázdolodasra. Mar BüSi B ' 

 tesz említést ostorukat s tapogatóikat elveszített, 

 gömbbe húzódott holyagalaku Noctilucákról, melyek- 

 ben apró Noctilucákká változó esirak képződnek. 

 Ezen rajzoknak képződése Cienkowskj szerint követ- 

 kező módon történik. A sarjadzásra készülő Noctiluea 

 ostorát s tapogatóját visszavonja, szájnyílását pedig 

 elveszíti; e közben protoplazmája, melyben a mag 

 szintén elenyészni látszik, a holyagalaku testburok- 

 nak egyik szeletere húzódik. Erre a korongba össze- 

 gyűlt testtartalom, az úgynevezett paizs, akár egy 

 részben barázdolódó pete, ismétlődő oszlások utján 

 feldarabolódik 2, '»-, 8, 16 stb. részre. Az oszlások- 

 kal lépést tart a protoplazmadaraboknak a borító 

 cuticulával együtt való kiemelkedése, kifelé sarjad- 

 zása; midőn ezen sarjadókok mintegy 0*016 — w-22 

 mm.-uyi nagj'ságot elértek , szabad végüköu egy 

 finom ostor fejlődik, erre alapjukról lefüzödnek s 

 szerterajzanak. Ezen apró rajzok, melyeknek finom 

 ostora mellett egy fonalas nyúlvány áll ki, melyből 

 később a tapogató fejlődik, vastag tönkkel ellátott ka- 

 lapos gombához hasonlítanak, később rajzásuk köz- 

 ben csaknem colpodaalakuak lesznek. Néha a paizs- 

 ból sarjadzó rajzók, mielőtt leválnának, tekintélyes 

 nagyságra növekednek, belsejükben mag különül el s 

 plasmájuk hálózatos szerkezetet nyer, s ezek igen 

 hasonlítanak a már BuscH-tól leírt fiatal Noctilu- 

 cákhoz. 



Cienkowski egybekelést is észlelt a Noctilucáknál. 

 Két Noctiluea szájoldalával szorosan egymáshoz si- 

 mul s ostorát és tapogatóját elvetvén, egy testté olvad, 

 melyben a két mag is egygyé no. \ alószínű, hogy az 

 egygyéolvadás elősegíti a rajzók képződését; hogy 

 azonban nem előzi meg okvetetlenül a sarjadzást, e 

 mellett szól azon körülmény, hogy Cienkowski igen 

 apró Noctilucákon is talált sarjakat. 



AMA. VII. ilsTli 131. Továbbá: Sitzungsberiebte der zoolo- 

 logischen Abtheilung der III. Yersamwhuig russiseber Na- 

 turforscher in Kiew. Mitgetheilt von Kowalewsky. ZWZ. 

 XXII. { 1S7ií > -2U7. 



1 Beobacbtungen über wirbellose See -Thiere 1851. 

 V. ö. Bronn, Class. u. ürdn. d. Thierreichs. I. Bd. (1859) >.l. 



21* 



