164 



ő. Ciliátok. 



A) Oszlás e's saijadzás. 



Az ázalekállatkáknak oszlás útján történő szapo- 

 rodását, mint a fentebbiekben előadtuk, a véglények- 

 nek már legelső búvárai is ismertek s egyes ázalék- 

 lekállatkák oszlásának részleteit már a legelső búvá- 

 rok is igen pontosan megfigyeltek : így nevezetesen 

 az édesvízi Hydrának halhatatlan nevű búvára, 

 Trembley Ábrahám, a Stentorok oszlásáról már a 

 múlt század első felében valóban klasszikus leírást 

 közölt. 1 



Daczára annak, hogy, — mint fentebb említet- 

 tük, — a hosszirányban egymást megfekvő ázalék- 

 állatkákat már Leeuwenhoek és Müller 0. Fb. nem 

 oszlásban, hanem «közösttlés»-ben levőknek tartot- 

 ták : mégis egész a legújabb időig fentartotta magái 

 ERHENBERG-nek azon felfogása, hogy az ázalékállat- 

 kák mind haránt-, mind hosszirányú oszlással sza- 

 porodnak, s az egybekelési folyamatot BALBiANi-nak 

 újra kellett felfedeznie. BALBiANi-nak, KxEiN-nak, 

 ENGELMANN-nak, BüTscHLi-nek s másoknak vizsgá- 

 latai véglegesen bebizonyították, hogy hosszirányban 

 csak igen kevés ázalékállatka oszlik s hogy az ily 

 irányban páronkint összefüggő ázalékállatkák tény- 

 leg nem oszlásban, hanem egybekelésben vannak, 

 mely folyamatot alább tüzetesen fogjuk tárgyalni. 



A mit ismereteink jelen állásán az ázalékállatkák 

 oszlás útján történő szaporodásáról tudunk, a követ- 

 kezőkben foglalható össze. 



Az oszlást, ha nem is mindig, de bizonyára a leg- 

 több esetben megelőzi az ázalékállatka testének az 

 oszlási síkra függélyes tengely irányában való növe- 

 kedése, mely tengely, — minthogy az oszlás a legtöbb 

 esetben haránt irányban történik, — a véglény hossz- 

 tengelyével esik össze. Csak a legegyszerűbb alakok- 

 nál, — mondja Stein," — tekinthető az oszlás alig 

 többnek, mint a test és mag egyszerű felezödésének, 

 így például bizonyos Opalináknál. Minél bonyoló- 

 dottabb ellenben valamely ázalékállatkának szerve- 

 zete, annál bonyolódottabbak azon folyamatok is, 

 melyek az oszlás alatt vóghezmennek ; mert mindkét 

 új egyénné leendő testiéinek addig kell átalakulnia, 



1 Des Herrn Tkembley Abbandlungen zur Geschichte 

 einer Polypenart des süssen Wassera mit börnerförruigen 

 Aruieu. Aus tleni Französiscben übersetzt von Johann 

 August Ephraim Goeze. Quedlinburg. 1875. V. ö. u. o. Ab- 

 handluug von den Strauss- und Trichterpolypen. 471 — 186. 



2 Der Org. I. 92. 



míg legalább is minden lényeges pontban ismét elérte 

 anyjának szervezetét ; csak ez után következhetik a 

 teljes befüződés. Az egyik felben a meglevő szervezet- 

 nek nagy része, pl. a szájperem, száj, garat stb. több- 

 nyire változatlanul megmaradhat, a másik felben 

 ellenben épen ezen részeknek kell újra képződniük ; 

 az ezen újképződést akadályozó eredeti szervezetnek 

 pedig előbb meg kell semmisülnie. Legbonyolódot- 

 tabb az oszlási folyamat az Oxytricha-, Euplotes- és 

 Aspidiscaféléknél, melyeknél nem csupán az egyik 

 félben képződik újra a száj bonyolódott peremével 

 együtt, mint a Heten >trich éknél, hanem mindkét fél- 

 ben még egészen új helyváltoztatásra szolgáló csilló- 

 szőrrendszer is fejlődésnek indul, mely a regit el- 

 nyomja. 



Az ázalékállatkák oszlása alatt a magképletek is 

 megoszlanak; ez utóbbiak oszlása azonban, mint 

 Frey ' es Stein 2 kiemeli, nem előzi meg mindig, 

 mint a közönséges sejtoszlásnál, magának a véglény 

 t( stenek oszlását, hanem igen gyakran evvel lépest 

 tartva oszlik , sőt a magkepleteken gyakran meg 

 semmi változás sem észlelhető, midőn a test felüle- 

 ten az oszlással járó változások már többe-kevésbbe 

 előrehaladtak. 



A magánosan előforduló gömbölyüded, vagy tojás- 

 dad magok oszlásukat megelőzőleg megnyúlnak s 

 csak ezután feleződnek. Az ellenkező történik a meg- 

 nyúlt , szalagalaku maggal búó ázalekállatkáknál, 

 mint a Vorticella- s Euplotesféléknél, melyeknek 

 magja a kettéoszlást megelőzőleg megrövidül. Az 

 ( )xytrichafélék két magja, mely Balbiani 3 és Bütschli 

 szerint 4 egymással finom fonállal össze van kapcsolva, 

 az oszlást megelőzőleg egy testbe olvad s csak ezután 

 oszlik negj' részre. Az olvasóalakú magok, minők pél- 

 dául a Stcvtorok több faját s a Spirostomum ambi- 

 guumot jellemzik, az oszlást megelőzőleg szintén 

 egyetlen tojásdad testbe olvadnak össze. 



Ezen részleteket, melyeket különösen Balbiani 

 vizsgálatainak köszönünk, 5 nagyobb részt ugyan más 



1 Das einfacbste thierische Lében. Eine Skizze. 

 (185S) 50. 



2 Der Org. I. 92. 



8 Du role des organes générateures dans la division 

 spontanée des Iufusoires ciliés. Jom-n. de la Pkysiologie. 

 Tome III. Nr. IX. (1860) 75. 



4 Studien über die ersten Entwickelungsvorgánge der 

 Eizelle, die Zelltbeilung und die Conjugation der Infuso- 

 rien. Abhandl. der Senckenbergiscben naturforsch. Ge- 

 sellsck. X. Bd. (1876) 381. 



5 Id. ért. 



