166 



utóbbiak has- és hátoldalának közepét összekötő ten- 

 gely a Vorticellafélék hossztengelyével esik össze. 

 azon tengelylyel, melynek irányában mind a Hypo- 

 trichek, mind a Vorticellafélék oszlanak. 



Azon ferde irányú oszlás, melyet Stein vizsgá- 

 latai ntán szintén a tágabb értelemben vett Vorti- 

 cellafélékhez tartozó Lagenophrys-iajokaél ismerünk, 1 

 tényleg egészen eltér a többi szájjal bíró ázalékállat- 

 kák oszlásától, csakhogy ezen szaporodási mód, fel- 

 fogasom szerint, nem annyira oszlásnak, mint inkább 

 sarjadzásnak felel meg, melynek analógiáját üSpiro- 

 chana gemmiparánál találjuk. 



A Bzájnélküli ázalékállatkák között az Acineta- 

 féléknél az oszlási folyamat a ritkább szaporodási 

 módok köze tartozik, s miként Stein megjegyzi,' 2 

 élénken emlékeztet a sarjadzásra. Az oszlás útján sza- 

 porodó Acinetafélék közé tartozik a Podophrya //."/. :; 

 az Acincta mystacina* s az Urnula Epistylidis. 5 * 

 Az oszlási sík mindezen Acinetaf éleknél többnyire 

 ferde-, ritkábban hossz-, vagy harántirányú s a sza- 

 porodó véglényt többnyire két egyenlőtlen részre 

 osztja, melyek közül a kisebb oszlási sarjadék (leg- 

 feltűnőbben az ürnulánál) az auyaegyénből mint- 

 egy kimetsződni látszik; ennek felületen hossz- vagy 

 ferdeirányú sávokon tömött csillószörözet lép fel, 

 hogy a helytt maradó nagyobb részlettől elválva, holo- 

 trich ázalekállatka alakjában rajzásnak induljon. Sza- 

 porodásukat tekintve, miként Stein is megjegyzi, 11 

 ide tartoznak a szájjal bíró ázalékállatkákban élődő 

 Sphaerophryák, azaz az úgynevezett adnetaalaM 

 embriók is. 



A szájnelküli ázalékállatkák másik csoportjába 

 tartozó Opaliiutf éleknél végre az oszlás hánya vál- 

 tozó, majd haránt-, majd ferde-, majd hosszirányn. 

 A különböző irányú oszlások között azonban ezeknél 



1 Die Infusionstbiere 85 — '.15. 

 - Der Org. I. 94. 

 * Stein, id. in. id. h. 



4 Clap. et Lachm. Études. III. 133. — Stein id. b. — 

 Bütschli, Ueber die Entstebung der Sebwiirixisprösslinge 

 der Podophrya quadripartita Clap. et Lachm. JZ. X. Neue 

 Folge III. (1876) 307. 



5 Clap. et Lachm. Études. III. 208. — Stein, Der 

 Org. II. 108. 



Claparéde és Lachmann ezeu Acinetaiélét, inely 

 legközelebb az Acinrta rnystacinához áll, — rnint Enuel- 

 jiann (Zur Naturgescbicbte der Infusionstbiere. ZWZ. XI. 

 (1861) Sep. Abdr. 25.) és Stein (Der Org. II. 107.) kimu- 

 tatták, — tévesen tartották Rhizopodnak. 

 Der Org. I. 94. 



is leggyakoribb a harántirány ú. Ily oszlást észlelt 

 Schültze Miksa a Planaria torva belében élődő Opa- 

 lina Planariarumon i = Op. polymorpha Schültze) 

 s a Nais littoralisban élődő Opalina lineatán, 1 Stein 

 szinten az Opalina Planariarumon, valamint a 

 Lumbricus terrestrisben élődő Hoplitophrya I Opa- 

 lina) armatán és Anoplophrya (Opalina) Lumbri- 

 cin, 2 s a Sitnuris variegatában élődő Opalina secan- 

 son, :; melylyel a FREY-tol szintén harántirányú 

 oszlásban észlelt, közelebbről meg nem határozott 

 Opalina * valószínűleg azonos. Mindezen oszlásoknál 

 a hátsó oszlási fél többnyire feltűnően kisebb a 

 mellsőnél s gyakran csak mintegy sarjadéknak lát- 

 szik. Nem ritka azon eset, midőn az oszlás, mielőtt 

 még az oszlási sarjak szétváltak volna, ismétlődik, 

 így Stein az Opalina secansnak, Frey pedig az evvel 

 valószínűleg azonos meg nem nevezett Opalinánák 

 háromízű lánczolatairól tesz említést, melyek oly 

 módon fejlődnek, hogy a két egyenlőtlen félre oszlott 

 Opalina mellső nagyobb felének hátsó végebői az 

 első rendű oszlási felek teljes szétválása előtt egy 

 második, igen kicsiny oszlási sarjadék kezd, lefűződni. 

 Némehj Opalinaféléknél az oszlás az egyes egyenek 

 szétválásáig még többször ismétlődik, minek követ- 

 keztében úgy, mint bizonyos rhaodocoel Turbellatelek- 

 nél (pl. Microstomum, Stenostomum, Catenula) s 

 Naisfeleknól, 4 — 8 sőt 10 egyénből álló lánczolatok 

 fejlődnek. Ily Opalinalánczolatokról Oersted már 

 1844-ben tett említést. 6 l'gyanily lánczolatképző- 

 dest észlelt Claparéde és Lachmann egy a norvégiai 

 partokon gyakori, de közelebbről meg nem határo- 

 zott gyűrűs féregben élődő Opalinánál, melyet igen 

 közelállónak tartanak Schültze Opalina lineatajá- 

 hoz; 6 napjainkban pedig ezt észlelte Maupas 7 s 

 Everts 8 az algiri Bufo pantherinus, Discoglossus 

 pictus es Kana esculenta belében élődő Haplophrya 

 giganteanál Maup. ( = Opalina Discoglossi Everts), 



1 Beitráge zur Naturgescbicbte der Turbellarien. 

 (1851) 69. 



s Die lnfusionstbiere. 179. 184. 

 ; ' Der Org. I. 94. 



4 Das einfaebste tbierische Lében. 57. 



5 Entwurf einer systeniatiscben Eintbeilung und spe- 

 ciellen Bescbreibung der Plattwürmer. Copenbagen. (1844) 14. 



6 Ét. II. 375. 



7 Haplophrya gigantea, Opaline nouvelle de l'intestin 

 des Batraciens anaures d'Algérie. CB. Tome SS. (1878) 921. 



H Bijdrag tot de Kennis der Opaliuen nit bet Darin- 

 kanaal van Batracbiers. Tijdscbr. Neederl. Dierk. Vereen. 

 4 D. 92. V. ö. Zoolog. Jabresb. für 1S79. I. (1880) 182. 



