178 



dánál, mely utóbbinál peritrich és holotrich rajzó- 

 sarjak egyaránt előfordulnak. 



Az Acinetafélék rajzósarjadékai anyjukat elhagyva, 

 többnyire szilaj gyorsasággal kelnek rajzásra, hossz- 

 tengelyük körül egyre forognak s nagy csavarulato- 

 kat leíró pályájukon igen nehezen követhetők. Sebes, 

 vagy, — mint Lachmann jellemzően mondja, 1 — 

 mintegy őrült szerteszáguldozásuk ideje igen külön- 

 böző : némely Acinetafélék rajzósarjai, Lachmann sze- 

 rint, már egy fel óra múlva megszűnnek mozogni, má- 

 soknál ellenben a rajzás időszaka több órára terjed ; 

 Cienkowski egy Podophrya rajzóját rögzítőiléseig öt 

 órán át követte. 2 Lachmann szerint Müller János 

 már lS52-ben megfigyelte, hogy mily módon válto- 

 zott át a Podophrya Lemnarum rajzója Acinetiuává : 

 a rajzó mozgása egyre lassabbodni kezdett, végre 

 egészen megszűnt s a csillószőrözetét elveszített meg- 

 tapadt rajzón az Acinetafélékre jellemző sugarak 

 nőttek ki. 3 Ugyanilyennek találták Cienkowski. 1 

 D'Udekem/' Lachmann és Claparéde," később Stein 

 is, 7 valamint több ujabb búvár különböző Acineta- 

 félék rajzósarjainak Acinetákká való átalakulását, s 

 miként már ismételve volt alkalmam említeni, Stein 

 szerint az Acinetafeléknek rajzásukat befejezett rajzói 

 szivókorongocskájukkal oda rögzítik magukat s ezen 

 szivókorongocskából nő ki a kocsányuk. — Mindezen 

 észleletek után bebizonyítottnak tekinthetjük, hogy 

 az Acinetafélék rögzítődött rajzói nem valamely más 

 ázalékállatkává, hanem ismét csak Acinetafélévé vál- 

 toznak. 



Stein úgynevezett Acineta-elmélete. 

 Midőn Stein lsi7-ben az ázalékállatkák ta- 

 nulmányozását megkezdette, azon eredményekben 

 gazdag felfedezéseinek élénk behatása alatt állott, 

 melyekhez a Gregarinák tanulmányozása vezette 



1 Ueber die Organisation tler Iníusorien etc. AAP. 

 (1856) 391. 



2 Buliét, de l'Acad. imp. de St. Petersbourg. 1855. 

 V. ö. Lachmann, id. ért. id. b. 



3 Id. ért. 311. 



4 Id. ért. Továbbá : Bemerlumgen iiber Stein's Aci- 

 ueten-Lebre. Mélanges biologiques tirés du Buliét, de 

 l'Acad. de St. Petersbourg. Tome II. 1855. V. ö. Stein, 

 Der Org. I. 48. 



5 Sur le développeinent des Infusoires. Méuioii de 

 l'Acad. roy. de Belguique. XXX. (1857) 12, 



ö Lachmann, id. ért. 390. Továbbá: Études. III. 108. 

 " Tagesblatt der 32. Versamml. deutscb. Natnri'orscb. 

 in Wieu im J. 1S56 Nr. 3. V. ö. Der Org. I. 51. 



s melyek között legfontosabbnak az látszott, hogy 

 a Gregarinák kettenként egybekelve betokozzák ma- 

 gukat s miután teljesen egygyéolvadtak, a fentebb tár- 

 gyalt spórákra esnek szét. Figyelmét ehhez képest 

 első sorban az ázalékállatkák betokozódási folyama- 

 tának felfedezésére irányította, melynek létezése 

 annál valóbbszínűnek látszott, mivel Siebold már 

 kimutatta, hogy az Euglenák bizonyos időben gömbbe 

 húzódnak s tokkal veszik magukat körül, s egyúttal 

 utalt volt annak lehetősegére, hogy a betokozódott 

 Euglenák tokjaikat előbb-utóbb más alakban ismét 

 elhagyják. 1 Mindjárt első búvárlatai azon szerencsés 

 eredményre vezettek, hogy betokozódás csakugyan 

 van a csillószőrös ázalekallatkáknál is, s hogy ezen 

 betokozódás, mely. mint mai nap tudjuk, igen fontos 

 szerepet játszik az ázalékállatkák életében, igen szo- 

 ros kapcsolatban áll ezen véglények szaporodásá- 

 val ; ezen kívül legelső vizsgálatai egy igen fontos- 

 nak látszó másik felfedezésre is vezették öt, mely az 

 . [cineta-elmélet felállításában nyert kifejezést s melyet 

 egy ideig Stein felfedezéseinek fénypontjaként ünne- 

 peltek. 



1848 május havában Stein előadásain való de- 

 monstrálás kedveért a Vaginicola crystallina kisebb 

 alakjának igen nagyszámú egyéneivel megrakott mo- 

 szatfonalakat gyűjtött, s midőn csak több nap múlva 

 jutott a demonstráláshoz, meglepetve tapasztalta, 

 hogy az oly nagyszámú Vaginicolák csaknem egészen 

 eltűntek, helyettük ellenben ép oly nagy számmal 

 akadt sajátságos, némi tekintetben az eltűnt Vagini- 

 colák tokjával megegyező csinos tokokat lakó, de a 

 Vaginicoláktól egészen eltérő szervezetű ázalékállat- 

 kákra, melyekben Ehuenbero Acineta mystacináját 

 ismerte fel. 2 Ezen észlelet lön kiinduló pontja az 

 Acineta-elmeletnek. Stein feltette ugyanis, — s ezen 

 feltevésének helyessége mellett a priori igen nagy 

 valószínűség látszott szólani, - - hogy az Acineták, 

 melyek a Vaginicolák helyébe léptek, nem lehetnek 

 önálló ázalékállatkák, hanem a Vaginicolákból fej- 

 lődtek: azaz, hogy a Vaginicolák bizonyos kö- 

 rülmények között Acinetákká változnak át. 

 Az oly valószínűnek látszó feltevés helyességének ki- 

 puhatolására irányított vizsgálatok azon eredményre 

 vezették Stein-í, hogy a Vaginicolák csakugyan át- 



1 Lebrb. der vergl. Anatornie der wirbellosen Tbiere. 

 (1845) 20. 



2 Untersucbungeu iiber die Entwickelung der IufiiRO- 

 rieu. AN. 15. Jabrg. (1849) I. 109. 



