181 



.stádiumát képviselhetik, 1 - vagy, mint egj más 

 helyen mondja, 2 nem lehetnének egyebek, mint 

 dajkák. 



Clapaeéde- és LACHMANN-nak a párisi akadémia 

 nagy dijával jutalmazott pályamunkájának teljes 

 megjelenése után végre Stein sem habozott többi 

 elmeletet, módosítót! alakjában is. nyíltan s határo- 

 zottan elvetni/' még pedig azon okból, mert, mint 

 Claparkde es Lachmann kimutatta, az Acinetafélék, 

 úgj mint a tölilii ázalékállatkák egybekelnek, egygyé- 

 olvadnak s belsejükben teljes egygyéolvadásuk után 

 nvaros úton* embriók fejlődnek; mindezt pedig 

 Stein összeegyeztethetetlennek tartja az Acineta- 

 féléknek dajka-természetével s ezért önálló termé- 

 szetükben többé nem kételkedik. -- Hogy Stein ké- 

 sőbb nem másban, mint az Acinetal'elek egybekelésé- 

 ben látja elmeletének tarthatatlanságát, nem mond- 

 ható egeszén következetesnek, minthogy az Acineta- 

 félék egybekelését épen Stein fedezte fel s írta le 

 épen azon munkájában, mely az Acineta-elmélet meg- 

 alapítására, volt hivatva. 4 



Hogy Stein elmelete sem eredeti, sem módosí- 

 tott alakjában ismereteink jelen állásán nem védel- 

 mezhető, nem szenvedhet kétséget. Méltán felmerül 

 azonban azon kérdés : vájjon PiNEAu-nak, STEiN-nek 

 és D'ÜDEKEM-nek alapgondolata , hogy az Aci- 

 netafélék a szájjal bíró ázalékállatkák nemzedékkö- 

 rébe tartoznak, mint egészen hamis és alaptalan, 

 végképen elvetendő-e? — Hogy az Acinetafólék és 

 szájjal bíró ázalékállatkák között, minden szervezeti 

 eltérés mellett is igen szoros az összefüggés, ez alig 

 vonható kétségbe s újra és újra felmerül azon kér- 

 dés : vájjon az ázalékállatkák két csoportjának kép- 

 viselői phylogenetieai, vagy pedig ontogeneticai össze- 

 függésben állanak-e egymással? - Ezen jogosult 

 kérdésekre mai nap határozott választ adni lehetet- 

 len, mindenesetre megszivelendők azonban azon 

 fentebb idézett szavak, melyekben Siebold ezelőtt 

 36 evvel a búvárlatok irányát es útját kijelelte, mely 

 nehéz es sikamlós, de esetleg fontos igazságok fel- 

 fedezésére vezető utón a mai napig úgy szólván 

 egyetlen lépés sem tetetett. 



1 Tagblatt der 32. Versammlung deutscher Naturfor- 

 scher in Wien im .1. 1856. Nr. 3. — Továbbá: Der Org. 

 I. 51. 



2 Der Org. II. 139. 



3 Der Org. II. 138. 



4 Die Infus. 147. 



A szájjal bíró ázalékállatkák úgynevezett embriói. 



Siebold a Monostomum mutabilél tárgyaló érti 

 kezesében ' röviden megemlíti, hogy a Rana tempo- 

 rariának részinl belét, részint kloakájál lakó kétféle 

 ázalékállatkák egyikében - mely Stein szerint nem 

 egyéb, mini a Balantidium Entozoon egj uterus- 

 szerű urt talált, melyben sok apró embrió igen élén- 

 ken mozgott, s melyek közül több szeme láttára 

 hagyta el az anyai testet s a vízben fürgén tovább 

 úszott.* Siebold- nak ezen ls:;i-ben tett felfedezése 

 egészen feledékenységbe merült s úgy látszik, hogy 

 maga Sielold sem gondolt reá többé, minthogy 31 m 

 Focke mindjárt tárgyalandó észleletének ismerteté- 

 sénél, 2 sem összehasonlító boncztani kézikönyvében 

 nem tesz róla említést. Focke a nemet termé- 

 szetbúvárok és orvosok 1844-ben Brémában tar- 

 tott i22-dik vándorgyűlésen :i tett újabban említést a 

 Paramecium Bursaria embrióiról, melyek öszszel es 

 telén igen halvány egyénekben képződnek ; Focke 

 látta, hogy ily példányoknak azon szerve, melyet 

 Ehrenberg herének tartott, azaz a magja, több részre 



1 Helminthologische Beitráge. AN. (1835) 73. V. ö. 

 Stein, Der Org. II. 315. 



;: Leuckart szerint (Ber. üb. d. Leist. der Natiu'geseb. d. 

 niederen Thiere w. d. J. 1854— 55. AN. Jahrg. 1856, IL 433.) 

 Gőze már 1774-ben leírt úgynevezett ázalékállatka-anyákat, 

 melyek 1 — 12 mozgó fiókát rejtenek, mely fiókák anyjuk olda- 

 lán bújnak ki (Herrn Carl Bonnet's wie atich einiger auderen 

 berühmten Naturforseher auserlesene Abhandlungen aus 

 der Insectologie ; aus dem französiscben, übersetzt und mii 

 einigen Zusátzen herausgegeben von J. A. Ephkain Gőze. 

 Halle. 1774. 417 — 452.). A mennyiben én az ázalékállatkák 

 múlt századbeli irodalmát ismerem, állítbatom, bogy az se 

 nem az első, sem nem az egyedüli idevágó észlelet a múlt 

 századból. Müller Ottó Frigyes ugyanis már 1773-ben 

 leírta a VortíceUa nasuta (= Didynium nasutmn, Stein) 

 belsejében képződő mozgó embryókat s határozottan meg 

 jegyzi, bogy ezen sajátságos ázalékállatka mind oszlás, mind 

 belsejében képződő embriók által |«Vort. nasuta et parti- 

 tioni et foetubue vivis simul propagatum) szaporodik (Ver- 

 mium terrestrium et fluviatilium etc. succineta história. 

 Vol. imi pars ima. Havniie et Lipsia\ [1773] 103.); Glei- 

 chen továbbá néhány évvel később a VortíceUa microsttmta 

 embrióit észlelte (Dissertation sur la génération, les ani- 

 malcules sparmatiques, et ceux d'infusions. Paris. An. VII. 

 '217—218. — Az eredeti német kiadás, melyhez nem jut- 

 hattam, 1778-ban jelent mi 



2 Bericbt über die Leistungen im Gebiete der Anato- 

 mie und Physiologie der wirbellosen Tlüere in d. .T. 

 1843— 44. AAI\ Jahrg. 1845. 116. 



3 Amtlicher Ber. 2. Abth. 109. — V. ő. Siebold id. h. 



