182 



oszlott, melyeknek mindegyike két lüktető üröcskét 

 s egy sötét szervet, azaz magot tartalmazott ; hogy 

 ezen képletek, melyek a Focke tói uterusnak tekin- 

 tett magból fejlődtek, valóban embrióknak felelnek 

 meg, ez iránt FocKE-nak, minthogy kirajzásukat is 

 megfigyelte, semmi kétsége sem lehetett. 



Két évvel később Eckhabd a Sterdor coeruleus- és 

 polymorphusnak, anyjuktól egeszén eltérő szervezetű 

 embrióit írta le, 1 mely adatot Schmidt Oszkáe vizs- 

 gálatai megerősítettek. : 



Sokkal fontosabbak ezeknél Cohn, ötéin, Clapa- 

 réde és Lachmann*, valamint Engelmann vizsgálatai, 

 melyek a szájjal bíró ázalekállatkák belső embriók 

 útján való szaporodásának tanát, mint egy ideig lát- 

 szott, egészen szilárd alapokra fektették. 



Cohn első vizsgálatait a Paramecium Bursarián 

 tette/ 1 mely ázalékállatkának belsejében a FocKE-től 

 felfedezett embriók fejlődését megerősíti. Az embriók 

 állevélzöld-testecakókben szegény példányokban kép- 

 ződnek, szám szerint ű- -8, jól kivehető burokkal 

 körülzárt űrben foglalnak helyet, mely a test felüle- 

 tén tölcsérszertileg kitáguló vezetékkel nyílik. Az 

 embriók, mint Focke is kiemeli, ket lüktető üröcské- 

 vel bírnak ; állevélzöld-testecskéket azonban soha 

 sem tartalmaznak, ellenkezőleg egeszén színtelenek 

 s finoman szemecskézettek ; magjukat Cohn nem 

 volt képes megkülönböztetni. Az embriók az anyai 

 testen belül gömbalakunk, csak ha nagyobb számmal 

 vannak, nyomják egymást, mint a parenchymsejtek, 

 sokszögletesekké. Miután az embriók teljes fejlettse- 

 güket elérték, az anyai testet az előbb említett járaton, 

 ritkábban egyenkint az anyai test felületének bármely 

 pontján megnyüó nyilason át elhagyják. Testük szü- 

 letésük alatt megnyúlik s elkeskenyedik s ezen hen- 

 geres, közepett gyakran befűzödött alakot születésük 

 után is állandóan megtartják. A kiszabadult embriók 

 egész felületükön egyenlő, hosszú, finom csillószőrö- 

 ket viselnek, melyek között már Cohn megkülönböz- 

 tetett apró gombba végződő fonalakat, melyeket szü- 

 letés közben kihúzódó s később ismét elenyésző 

 nyálkafonalaknak tartott. 



A Parameeiumokehoz hasonló embriógömböket 



1 Die Organisationsverháltnisse der polygastrischen 

 Infusorien. AN. 1846. 



2 Feoriep's Notizen. Dritte Eeilie. IX. 184-9. — V. ö. 

 Stein, Der Org. I. 33. 



a Beitráge zur Entwickelungsgesehickte der Infuso- 

 rien. ZWZ. III. (1851) 271. 



látott Cohn az Urostyla grandisban is, 1 ezeknek az 

 anyai testből való kivándorlását azonban nem volt 

 alkalma megfigyelni. 



A mi azon fontos kérdést illeti, hogy az anyaáza- 

 lékállatkának mely szervéből fejlődnek az embriók. 

 erre nézve nem jutott Cohn határozott eredményre : 

 valószínűnek tartja azonban, hogy nem a magból 

 képződnek, mint Focke állította, mivel az embrió- 

 kat tartalmazó Parameeiumok magját gyakran ege- 

 szén változatlanul találta az embriók mellett. 



Lenvegeben a CoiiN-tól közöltekkel megegyező 

 eredményekre vezettek Stein-í is 9 a Paramecium 

 Bursaria embriói fejlődése körűi tett vizsgalatai. Az 

 embriók szervezetet illetőleg Stein abban jutott to- 

 vább, mint Cohn, hogy az embriók rnagját sikerült 

 kimutatnia : továbbá határozottabban kiemelte a 

 gnmbosvégtí tapogatószerü nyúlványok előfordulását, 

 melyekkel az embriók képesek magukat az anyai 

 test felületen rögzíteni. Az embriók fejlődését oh- 

 modon adja elő Stein, mint az Acinetafélék rajzó- 

 sarjaiét: azaz a magból fűződik le egy részlet, mely 

 közvetetlenül egyetlen, vagy ismétlődő oszlások utján 

 több embrióvá változik át. 



A mi az anyai testet elhagyott embriók tovább- 

 fejlődését illeti, erre nézve sem Cohn, sem Stein 

 vizsgálatai nem vezettek határozott eredményre ; míg 

 azonban Cohn nemzedókváltozásra gondol, addig 

 Stein e tárgyra vonatkozó első közleményében 3 való- 

 színűnek tartja, hogy az embriók, miután tapogató- 

 szerü gombos nyúlványaikat visszavonták, szájat nyer- 

 nek s közvetetlenül Parameeiumokká változnak át. 



A leírtakkal megegyezőknek találta Clapaeéde 

 és Lachmann a Paramecium Bursariának és P. pu- 

 trinumnak embrióit; 4 az utóbbinak embrióképződé- 

 sét pontosabban vizsgálva azon eredményre jutottak, 

 hogy az embriók majd szabadon fejlődnek az embrió- 

 képző szervnek I *embryogéne» i. azaz a magnak állo- 

 mányában, majd ismét a magnak egy lefűződött 

 részlete változik át, több részre oszolva, embriókká. 6 



A Parameciumokon kívül embrióképződést ész- 

 lelt továbbá Clapakéde és Lachmann az Epistylis 

 plicatilisnél és Stentor polymorphusnál. 



Az Epútylis plicatilisnél* az aránylag igen apró 



1 id. ért. -r,i. 



3 Die Infus. 244. 

 •' Id. m. 245. 



4 Ét. III. 193. 

 ' Id. m. 198. 



" Études. III. 169, lsl. 



