186 



MANN-tól később figyelembe nem vett észleletét, mely 

 felfogásom szerint az embriók értékének eldöntésé- 

 nél fontos adatnak tekintendő , hogy tudniillik a 

 Stylonychia Mytilusnák embrió-gömböket rejtő egyé- 

 nei igen gyakran tartalmazzák azon rövid kocsányú 

 s öt gytirüs tarajjal ellátott csinos tokokat, melye- 

 ket Weisse Orcula név alatt írt le, 1 s melyek- 

 ről CiENKowsict kimutatta, hogy a Podophrya li.ru 

 tokjainál nem egyebek.- mely állítást Stein, ki ezen 

 tokokat előbb a Vorticella microstoma Podophryákká 

 változó alakjainak tekintette, véglegesen megerősí- 

 tette. 3 



Az előadott észleletekre támaszkodva, mini már 

 említve volt, Stein a maga Acineta-elméletét, miután 

 eredeti alakjában elvetette, akként módosította, hogy 

 az Aciuetafélék nem egyebek különböző csillószőrös 

 ázalékállatkák acinetaszerű embrióiból fejlődött daj- 

 káknál, melyeknek rajzósarjairól feltehető, hogy is- 

 mét szájjal bíró ázalékállatkákká változnak. Mivel a 

 további vizsgálatok, mint már említem, ezen feltevési 

 alaptalannak bizonyították, Stein végkép elvetette 

 éveken keresztül védelmezett kedvenez elméletét, az 

 Acinetinákban önmaga is önálló szervezeteket ismert 

 fel, melyek a szájjal biró ázalékállatkákkal semmi- 

 nemű fejlődési összefüggésben nem állanak. Könnyen 

 belátható, hogy Stein Acinetaelméletónek végképi 

 elvetésével egyúttal embrióelméletét is megfosztatta 

 alapjától; mert ha az Acinetafélék önálló szervezetek, 

 melyek semmi fejlődési összefüggésben nem állanak 

 a szájjal bíró ázalékállatkákkal : úgy a Stein vizsgá- 

 latai szerint Acinetafélékke változó s ezen alakban 

 tovább elő es szaporodó embriók sem tartozhatnak 

 az illető áza lékállatkákhoz, melyekben képződtek. 

 E szerint tehát az embrióelmélet az Acinetaelmélet 

 elvetésével magától romba dől, s ha Stein az előbbit 

 mégis fentartja, csakis arra támaszkodhatik, hogy fel- 

 fogása szerint az embriók az ázalékállatkák ivaros 

 szaporodásának termékei , s hogy az embriók egy 

 kétségkívül az anvaázalekállatkához tartozó szervin")]. 

 a csírafészek {Keimstock, Stein, embryogéne,CLA.vAxkvE 

 et Lachmann) értékével bíró magból fejlődnek. 



Balbiani, ki első vizsgálatai után a Paramecium 

 Bursariában fejlődő acinetaszerű embriókat szintén 

 a Paramecium valódi embrióinak tartotta, mint em- 



1 Eng. id. ért. 17. 



3 Bemerkungen iiber Stein's Acineteu-Lehre. Mélán - 

 ges biologiques tirés dn Buliét, de l'Acad. de St. Peters- 

 boiwg. II. (1855) 2ÍÍ3— 7á. V. ö. Stein, Per Org. I. 48. 

 Der Org. id. h. 



lítők, vizsgálatai folyamatában csakhamar azon ered- 

 ményre jutott, hogy a szóban forgó embriók kívül- 

 ről vándorolnak be az ázalékállatkákba s teljesen 

 azonosak a Clapaeéde és LACHMANN-tól Sphraero- 

 phrya pusilla elnevezés alatt leirt kis Acinetaf ele- 

 vei. 1 * Ezen Acinetafélének az ázalékállatkák acineta- 

 szerű embrióival való teljes megegyezése már Clapa- 

 RÉDE-nek és LACHMANN-nak is feltűnt, 2 nem külön- 

 ben felötlött az is, bogy a társaságukban élő ázalék- 

 állatkákra kapaszkodnak s ezeket kiszívják ; ezen 

 észleletük magyarázására az «Etudes» szerzői hajlan- 

 dók feltenni, hogy azok az Acinetafélék, a melyeket ők 

 Sphraerophrya pusilla név alatt leírtak, nem egyebek, 

 mint a velők együtt élő ázalékállatkák embriói ; hogy az 

 embriók saját szülőiket kiszívják, abban nem látnak 

 semmi lehetetlenséget."' Balbiani észleletei egeszén 

 más képet tárnak fel : 4 a Spbasrophryák, miután 

 rászívták magukat valamely gazdául szolgáló ázalék- 

 állatkára, benyomulnak a gazda belsejébe, ennek 

 euticuláját, mint egy visszafordított keztyüujjat, be- 

 felé tűremlítve s zacskóvá tágítva. A gazdájuk bel- 

 sejébe jutott Sphserophryák nem egyebek, mint Stein 

 embrió-gömbjei, melyek a SxEiN-tól pontosan tanul- 

 mányozott módon szaporodnak, s melyeknek oszlási 

 sarjai a betüremlített cuticula zacskó csövesreszén, a 

 szülőjáraton s aszülönyiláson át, acinetaszerű embriók 

 alakjában kinyomúlnak. 



Balbiani felfogásának helyessége mellett nyomós 

 érvként hozta fel azon észleletét, hogy az állítólagos 



1 Étndes. II. 385. 

 A Sphaerophrya pusilla, úgy látszik, hogy csupán kisebb 

 termetével különbözik a Podophrya fixának kocsáuytalan 

 alakjától («Les Sphaerophrya sönt des Podophryes libres et 

 non pédicellées.» Clap. et Lachm. Et. II. 385.), melybe 

 Stein is átmenni látta az acinetaszerű embriókat. Ezen 

 két nem okvetetlenül egyesítendő s felfogásom szerint az 

 egyesítésnél a prioritás kérdését figyelmen kívül kell hagyni 

 s a l'odophrya fixa elnevezést, minthogy — lucus <t >u>it 

 lucendo ! — teljességgel nem illik, ezen igen közönséges 

 Acinetinetafélére, mely se nem mindig kocsán3 r os (tehát 

 nem Podophrya!), se nem mindig rögzített (tehát nem 

 fixa!), — egészen el kellene ejteni s helyette a Sphaero- 

 phrya libera elnevezést használni, mely faji név a /!»/<)- 

 phrya fixa kocsáuytalan alakjának jelölésére már különben 

 is használatban van. Feltéve, — s ez igen valószínű, — 

 hogy a Sphaerophrya pusilla csakis kisebb termetével külön- 

 bözik a Sph. liberától, ez esetben természetesen a két faj 

 is egyesítendő lenne. 



- Études. III. 106. 



3 Ét. id. h. 



* V. ö. id. ért. 



