180 



fejlődéséi észlelte Cienkowski a Nassula ambiguá- 

 nak szintén betokozott egyéneiben, 5 később pedig is- 

 mét Stein a Stylonychia puxtultita tokjaiban.' 2 A ln- 

 tokozott ázalékállatkák plasmájábaii néhány gömbö- 

 lyüded vagy körtealakú tömlő képződik, melyek egj 

 felületükből kisarjadzó palaczknyakalakú nyúlvány- 

 nyal áttörik az ázalékállatka tokját, hogy a belsejük- 

 ben fejlődött apró, vesealakú, ostoros rajzókat kibo- 

 csássák, mélyek szétrajzásuk előtt rövid ideig, mint 

 bizonyos Baprolegniak rajzói, színtelen, nyálkás 

 gömbbe vannak zárva. Cohn már 1857-ben figyel- 

 meztetett arra. mennyire megegyeznek ezen képződ- 

 mények a moszatsejtekben élődő Chytridium endo 

 genummal, 3 s később Stein maga is azon, bizonyára 

 helyes felfogáshoz csatlakozott, hogy a monasszerű 

 embriók voltakópen élősdiek. 4 



A mi pedig a Kephalopodok veséiben ( visszéri füg- 

 gelékeiben) élődő Dicyemaféléket illeti, az ezeknek 

 belsejében képződő embriók, csakugyan valódi em- 

 briók, csakhogy ezen szervezetek, mint Van Beneden 

 EouARD-nak vizsgálatai bizonyítják 5 sejtekből össze- 

 tett szervezetek s eszerint nem tartozhatnak az Opa- 

 linafélékhez s általában az ázalékállatkákhoz, melyek- 

 hez Claparéde és Lachmann 11 sorolta. 



11) Conjugatio. 



A csillószó'rös ázalékállatkák egybekelésének (Conjugatio, Zy- 

 gosis) lefolyása, lényege és jelentősége, 



Mindjárt e munka elején volt alkalmam megem- 

 líteni, hogy már a láthatatlan világ felfedezője, 

 Leeuwenhoek is észlelt párosával egyesült ázalék- 

 állatkákat, melyekről feltette, hogy közösülésre (coi- 

 tus) keltek össze; ugyanily magyarázatot adtak a 

 hosszában egyesülve talált ázalékállatkáknak Joblot, 

 Baker ós Gleichen, míg más búvárok ezen párok- 

 ban oszló egyéneket véltek felismerhetni. Müllee 

 0. Fr. végre leghatározottabban állította, hogy a 

 Parameáum Aureliánál oszláson kívül valóságos 

 egybekelés, párosodás ( « vera copula » ) van. 



de 



Infusorien. ZWZ. VI. 



1 Ueber Cystenbildunj 

 (1855) 303. 



- Der Org. I. 165. 



;l Ueber Fortpnanzung von Nassula elegáns. 

 IX. (1857) 145. 



4 Der Org. I. 105. 



' ltceliercb.es sur les Dieyeinides, survivante 

 d'un eiubraiicbeiiient des Mésozoaires. Buliét, de 

 royale de Belgique. lS7fi. 



Études. III. 201. 



ZWZ. 



actuels 

 l'Acad. 



Ehbenberg, Dujardin s kortársaik az egybeke- 

 lésre vonatkozó régibb adatokat mind téveseknek 

 állították s a legújabb időig makacsul tartotta magát 

 azon felfogás, hogy az ázalékállatkák haránt- és 

 hosszirányú oszlás utján szaporodnak, s hogyehossz- 

 tengelyük irányában egymást megfekvő párok nem 

 egybekelés, hanem oszlás alatt állanak. Stein ugyan 

 már 1849-ben felfedezte a Podophrya fixa egybeke- 

 li Bét, 1 Clapabbde és Lachmann pedig kimutatta az 

 egy gyí olvadással végződő egybekelés gyakori előfor- 

 dulását a Podophrya Pymm-, /'. quadripartita- és 

 Acineta mystacinánál, 3 valamint a Vorticella micro- 

 stoma-, Carchesium polypinum- és Epistylis brevi- 

 pernél; 2 mindez azonban egyelőre befolyás nélkül 

 maradt a hosszirányú oszlási folyamatról szóló felfo- 

 gás megváltoztatására. 



BALBiANi-t illeti azon nagy érdcin. hogy kimu- 

 tatta, hogy azon folyamat, melyet oly hosszú ideig 

 általában hosszirányú oszlásnak magyaráztak, volta- 

 képen egybekelésnek felel meg, s hogy az egybekelés 

 a csillószőrös ázalékállatkák életében eddigelé nem 

 is gyanított fontos szerepet játszik. 4 



Stein egy ideig még habozott Balbiani felfogásá- 

 hoz csatlakozni s monográfiájának első résziben 

 Balbiani tanával szemben még hosszirányú oszlás- 

 nak tartja a szóban forgó folyamatot ; 5 további vizs- 

 gálatok alapján azonban csakhamar megváltoztatta 

 felfogását 6 s Balbiani tanát, amennyiben az a hossz- 

 irányú oszlásnak tartott folyamatot egybekelésnek 

 tekinti, határozottan magáévá tette. Ezenkívül Stein 

 csak abban egyezik meg BALBiANi-val, hogy szerinte 

 is az ivaros szaporodásnak egy neme egybekeléssel 

 veszi kezdetet, s hogy a magban ós magocskában ő 

 is női és hím ivarmirigyet lát : egyebekben ellen- 

 ben, nevezetesen az egybekelt ázalékállatkák mag- 



' Die lnfus. 147. 



" Études, 111. 123—129. 



3 Lachmann, Ueber die Orgauisation der Infusorien. 

 AAP. (1856) 396. — Études, III. 229—233. 



4 Sur l'existenco d'uuc génératiou sexuellc clies les 

 Infusoires. CB. Tóin tli. 62$. — Kecbercbes sur les orga- 



I nes gónérateurs et la reproductiou des Infusoires dites 



' polygastríques. CR. Tomc Í7. 383. — Továbbá fömunkája, 



Recherclies sur les pbóuoménes sexuels des Infusoires. Éxtr. 



du Journ. du la Physiologie. Noa de .Tanvier á (Jctobre ls61. 



■'• Der Org. I. 99. 



,; V. ö. Engklmann, Zur Naturgesch. der lnfus. ZWZ. 

 XI. (1861) Sep. 2, niegj. a. — Továbbá : Stkin, Ueber die 

 Hauptergebnisse der neueren Infusorienforscbungen. Wien 

 (1863) ±2. — Végre, Der Org. II. 68. 



