194 



időtartamát meghatározni, 1 oly bosszúnak azonban 

 a Parameciumoknál sem találta, mint Balbiani, ki 

 5 — 6 napra teszi, míg Bütschli vizsgálatai szerint 

 már 24 — 48 óra múlva elválnak egymástól az egybe- 

 kelt párok. 2 



Ha az egybekelt párok csak kis területen voltak 

 összenőve, igen egyszerűen létesül a szétválás, s mint 

 Stein mondja, 3 ugyanazon menetet követi, mint az 

 egyszerű kettéoszlás. Ha ellenben az összenövés na- 

 gyobb területre terjed, ha, mint pl. az Oxytrichafélék- 

 nél, egész testrészek elnyomattak, bonyolódottabbá 

 lesz a szétválás s ez esetben, mint már említettük, a 

 syzygia keretén belül két kisebb egyén indul fejlő- 

 désnek, mely szervezetét az egybekelt egyének test- 

 állományából egészen újra építi fel. 



Az egybekelés alatt és után létrejövő belső változások. 



Mielőtt még Balbiani az ázalékállatkák ivaros 

 szaporodásáról szóló szenzáeziós tanát közzé tette 

 volna, általános érdekeltséget keltettek Mülleb 

 •János naks tanítványainak, Claparede és Lachmann- 

 nak, valamint LiEBERKi'iiN-nek csaknem egyidejűleg, 

 de egymástól függetlenül tett észleletei, melyek azt 

 engedték sejteni, hogy az ázalékállatkákban bizonyos 

 időben ondószálacskáh képződnek. 4 - - Ezen részint 

 saját maga, részint tanítványaitól tett felfedezésről 

 Miller János 1856-ban július 10-én tett jelentest a 

 berlini Akadémia ülésén. 5 Ö maga a Paramecium 

 Anniidnak, Claparede és Lactlmann a Chilodon 

 Gucullulusnak erősen megnagyobbodott magját ré- 

 szint egyenes, hegyesen végződő pálczikákkal, ré- 

 szint hullámzatos fürtöket képező fonalakkal találta 

 tele; Lieberkühn pedig ugyanily hullámzatos fonál- 

 gomolyt észlelt egy a Kolpoda Renhez közel álló 

 ázalékállatkának magocskájában. 



1S57 tavaszán Claparede és Lachmann a párisi 

 Akadémia nagy díjáért pályázó, két évvel előbb be- 

 nyújtott nagy munkájuk kiegészítésére egy rajzokkal 

 ellátott függeléket küldöttek be, G melyben a Parame- 

 cium Aureliának nem csupán magjában, hanem 



1 Studien. 273. 



2 Studien. 290. 



3 Der Org. 77. 



* V. ö. Clap. et Lachm. Etudes. III. 258. — Stein, 

 Der Org. I. 52, 96. 



• Monatsber. d. Akad. d. wiss. zu Berlin. (10 Juli, 

 IS56) 390. V. ö. Balbiani, Beebercbes 10. 



c Ét. III. 258. 



egyszersmind magocskájában is észlelt mozdulatlan 

 pálczikákat, a Stentor polymorphusnak pedig egy 

 külön űrében foglalt finom hullámzatos s élénken 

 mozgó fonálpamatait írják le. 



Müller János ismert óvatosságával s tartózko- 

 dásával nyilatkozott ugyan mindezen észleletekről, 

 mindemellett azonban. — mint Stein megjegyzi. 1 — 

 egész előadásából világosan kitűnik, hogy nagy érté- 

 ket tulajdonít nekik, s hogy a magban és magocská- 

 ban észlelt pálczika- és fonálalakú képletekben az 

 illető ázalékállatkák ondószálacskáit sejtette. 



Teljesen egyre megy — folytatja továbbá Stein — 

 vájjon a szóban forgó képletek valóhan ondoszálacs- 

 kák voltak-e, vagy nem ; annyi bizonyos, hogy Né- 

 metországban azoknak tartották, s hogy az illetékes 

 körök ezek után nem kételkedtek többé az ázalék- 

 állatkák ivaros szaporodásában s a német természet- 

 tudósoknak 1856 szeptemberében Bécsben tartott 

 gyűlésén a berlini búvárok csak imént közölt felfede- 

 zése élénk megbeszélés tárgyát képezte s egyhangú- 

 lag a fentebbi értelemben magyaráztatott. — Hogy 

 továbbá Mülleb János és tauítványai észleleteiben 

 mások is az ázalékállatkák ivaros szaporodásán;! I; 

 felfedezését üdvözölték, ez világosan kitűnik Leydio- 

 nek 1857-ben megjelent szövettani kezikönyvéből,' 2 

 melyben arra utal, hogy a pálczika- és fonálalakú 

 testecskék felfedezése esetleg megerősíti Ehbenberg 

 azon felfogását, hogy az ázalékállatkák magja heré- 

 nek felel meg. 



Ezen előzmények után a szakköröket nem lejt- 

 hette meg egészen váratlanul BALBiANi-nak az áza- 

 lékállatkák ivaros szaporodását hirdető tana, melyet 

 1858-ban közölt először a párisi Akadémiával,' 1 s az 

 ázalékállatkák ivarszerveinek az oszlás alatti maga- 

 tartását tárgyaló dolgozat közlése után 4 egy terjedel- 

 mesebb értekezésben fejtett ki, 5 mely elé emelkedett 

 hangulattal írá Ovinius hangzatos szavait: «El nunc 

 história est, quod rutin aniefuit.* 



1 Der Org. II. 11. 



2 Lebrb. der Histologie. 5 18. 



1 Sur l'existence d'une génération sexuelle ebes les 

 Infusoires. CB. Tome 40. (1858) 628. — Beebercbes sur 

 les organs générateurs et la reproduction des Infusoires 

 dites polygastriques. CB. Tome 47. (1858) 38::. 



4 Du role des organes générateurs dans la division 

 spontanée des Infusoires ciliés. Journ. de la Pbysiologie. 

 Tome III. Nr. IX. (1860) 71. 



6 Beebercbes sur les pbénomenes sexuels des Infusoi- 

 res. Extr. du .Tourn. de la Pbysiologie N°s de Janvier 

 a Octobre (1801) 1 — 13U. 





