196 



belenyomuloak : azon fonál- és pálczikaalakú képle- 

 tek tehát, melyeket Müller János és tanítványai 

 fedeztek fel, nem élösdiek, hanem valóságos ondótes- 

 tecskék, melyek termékenyítésre a magba hatoltak. 



5. A megtermékenyített mag több részre dara- 

 bolódik, melyek azonban nem lerakásra szánt peték, 

 hanem egy részük csíragömbökké, ezek pedig embrió- 

 gömbökké változnak, melyek oszlás útján, mint az 

 ivaros szaporodás végtermékeit, embriókat hoznak 

 létre: az acineta- és egyébalakú « embriók" tehát 

 valóságos embriók s nem élösdiek. A magtöredékek- 

 nek csíragömbökké nem változó része a mag rekon- 

 struálására szolgál. 



6. Az Oxytricha- és Euplutesíelek. termékenyítés 

 után szétdarabolodó magjának részei ismét egy tö- 

 megbe olvadnak össze , az úgynevezett placentába, 

 mely, miután több csíragömb vált ki belőle, ismét 

 maggá változik. 



7. A Vorticellajeleknel - - melyeknek 8tein sze- 

 rint magocskájuk nincs, — az egybekelés alatt mind- 

 két egyén magja több részre darabolódik, még pedig 

 vagy külön-külön mindkét mag (a rügyszerü egybe- 

 kelésnél), vagy pedig előbb egygyeolvad a két mag s 

 csak ez után darabolódik szét (az oldali egybekelés- 

 nél). Az egygyéolvadásból eredő egyénnek magda- 

 rabjai vagy laza rakást képeznek ( Vorticella-nem), 

 vagy ismét egyetlen tömeggé, placentává, olvadnak 

 össze (telepeket képező VorticellaféUk és Trichodi- 

 nak). Az előbbi esetben több magrészlet csíragömbbé 

 fejlődik, míg a többi a mag rekonstruálására szolgál ; 

 az utóbbiban a placenta több csíragömböt választ ki, 

 azután pedig visszatér ismét a mag rendes alakjába. 

 A csíragöinbök minden esetben embriógömbökké fej- 

 lődnek, — a Vorticella, Carchesium, Zoothamnion, 

 Epistylis és ZWcftodráa-nemeknél legalább embrió- 

 gömbök egész határozottsággal észleltettek. 



De lássuk ezek után valamivel részletesebben az 

 egybekelés alatt és után történő változásoknak a két 

 búvártól észlelt egész menetét ugyanazon két igen 

 közönséges ázalékállatkánál, a Paramecium Aurelia-, 

 és Carchesium polypinumnál, könnyebb összehason- 

 líthatás kedvéért egymással szembe állítva. Megjegy- 

 zem, hogy BALBiANi-nak a Carchesium polypinumra 

 vonatkozó észleletei ujabb keletűek, 1 míg a Parame- 

 cium Aureliára vonatkozók fő értekezesében fog- 

 lalvák. 



1 Sur la génération sexuelle des Vorticelliens. CE. 

 Tomo 81. (1875) 676. 



Balbiani (1861. 



Stein (1867. 



1. Paramecium Aurelia. 

 a) Syzygia alatt. 



A magtól f X. i és inagocs- 

 kától («.) kiinduló ivarjára- 

 tok , melyek a száj előtt 

 fekvő s a közösülésben levő 

 párokon egymással közle- 

 kedő közös nyilassal végződ- 

 nek, láthatókká lesznek. 



Az n. megnagyobbodik s 

 elhalványodik ; burka duz- 

 zadt hólyaggá tágul s csak 

 egy ponton marad össze- 

 függésben az n. szemecskés 

 gömbjével, melynek egyik 

 oldalából finom szálacskapa- 

 niat nő ki, s a hólyag dom- 

 borulatát követve, kiindulási 

 pontjának közelébe tér is- 

 mét vissza. Erre a szálacska - 

 pamat szabad végén tovább 

 növekedik s a hólyagszerü 

 burkot vakbélszerüleg kitü- 

 remlíti és pörge irányban 

 magával csavarja. Ké- 



sőbb visszafelé csavarodik a 

 tömlő ; a szemecskegönib, 

 melyből a finom szálacska- 

 pamat egy üstökös farkaként 

 indul ki, elenyészik s a szá- 

 lacskák a pamat két végén 

 két külön pamatra bomla- 

 nak, melyek a tömlőt bun- 

 kósau felduzzasztják. Az egy 

 ideig még C-alaknlag gör- 

 bült tömlő végre teljesen 

 kiegyenesedik s a szálacska- 

 pamatokat tartalmazó duz- 

 zadt végei között egyre vé- 

 konyabbra és vékonyabbra, 

 végül egészen kettéfűzödik ; 

 az ily módon fejlődött szá- 

 lacskákat tartalmazói göm- 

 bök az első két ondótokocs- 

 kának felelnek meg, melyek 

 haránt irányban ismét ketté 

 oszlanak. Csak kivételesen 

 ismétlődik még egyszer az 

 oszlás s így rendesen négy, 

 csak ritkán képződik nyolez 

 ondótokocska ; szintén csak 

 kivétolesen fejeződik be az 

 ondotokocskák képződése az 

 első kettéosztással. 



Más syzygiáknál csupán 



I várj áratok s külön ivar- 

 nyilás nem különböztethe- 

 tők meg s nincsenek is. 



Az ii. megnagyobbodik, 

 burka gyorsabban növeke- 

 dik, mint szemecskés állo- 

 mánya , mely a hólyaggá 

 duzzadó buroknak közepén 

 marad. A növekedni meg- 

 szűnt ». állománynak szét- 

 szórt szemecskéi szabályo- 

 san és szorosan egymás 

 mellé rendeződnek, párhu- 

 zamos hosszsorokat képezve, 

 melyek csakhamar pálczi- 

 kákká vagy szálacskákká 

 változnak. A tokok a fejlő- 

 dés ezen szakán még vagy 

 egészen gömbölyűek, vagy 

 csak kevéssé vannak meg- 

 nyúlva. Erre a szálacskák 

 önálló növekedésnek indul- 

 nak s vagy egyenesek ma- 

 radnak, mely esetben egye- 

 nes, tojásdad vagy orsóalakú 

 tokok fejlődnek ; vagy pe- 

 dig — s ez a gyakoribb 

 eset, — már elejétől kezdve 

 gyengén iveitek vagy 6-ala- 

 kulag hajlottak, mely eset- 

 ben növekedésük alatt a tok 

 vesealakulag vagy pörgőn 

 csavarodik. Ismét más ese- 

 tekben a szálacskapamat nö- 

 vekedése alatt szabálytala- 

 nul kigyódzó, vagy posta- 

 kürtszerű hajlást nyer, s 

 ekkor a tok tojásdad marad 

 ugyan, de felületén kiöblö- 

 södések fejlődnek. Leggyak- 

 rabban csak egyetlen ondó- 

 tok fejlődik, ritkábban osz- 

 lik a megnyúlt s két végén 

 bunkósan duzzadt tok két 

 részre, mely folyamat is- 

 métlődhetik, minek követ- 

 keztében a kész ondótokok 

 száma négyre szaporodhatik. 



