Í98 



Stein. 



dilim A.-je gömbölyüded da- 

 rabokra esik szét, melyek 

 plaeentává olvadnak össze. 

 A placentában csíragömbök 

 különülnek el, rnelyek ki- 

 nyomúlva embriógörnbökké 

 változnak ; az ombriógöuibök 

 végre oszlás útján tapoga- 

 tók nélküli peritrich em- 

 brii'ik alakjában rajzanak ki. 

 A placenta bátramaradt ré- 

 sze ismét maggá változik. 



Balbiani. 



dilim N.-je gömbölyüded da- 

 rabokra esik szét. A makro- 

 gonidium /f.-je kezdetleges 

 csökevényes állapotát («état 

 rudimeutaire initial»| meg- 

 tartja, míg a mikrogoni- 

 diumé megnagyobbodik s 

 két részre oszlik, melyek 

 mindegyikében szerfelett 

 finom szálacskák, ondószá- 

 lacskák fejlődnek. Ezek a 

 makrogonidium magdarabjai 

 közül 5 — 7-et megterméke- 

 nyítenek. A megtermékenyí- 

 tett peték lerakatnak, a többi 

 magdarab pedig új maggá 

 olvad össze. 



Az állítólagos embriók 

 élősdi Sphaerophrydk. 



íme, az előadottakból világosan kitűnik, mily 

 lényegesen különböző eredményekre jutott a két 

 kitűnő búvár, kik mindketten oly behatóan foglalkoz- 

 tak az ázalékállatkák egybekelési folyamatának tanul- 

 mányozásával ! Ujabb teljesen elfogulatlan vizsgála- 

 tokra volt múlhatlanul szükség, hogy a két búvár 

 alapvető vizsgálatainak ellentetet kiegyenlítsék s a 

 bonyodalomnak csomóját megoldják. 



Sem ENGELMANN-nak régibb vizsgálatai, 1 sem 

 KöLLiKER-éi 2 nem voltak erre alkalmasak. Amaz 

 egészben véve Stein felfogását támogatja : az egybe- 

 kelési folyamat embriók fejlődésére vezet, mely egé- 

 szen azon menetet követi, melyet Stein fejtett ki, 

 azon jiálczikaalaku testecskék pedig, melyeket En- 

 gelmann a Paramcci uniókon kívül még a Chilodon 

 Cucullulus megnagyobbodott magjában, valamint a 

 Blepharisma laterit ia felduzzadt magocskájában ész- 

 lelt, valódi ondótesteeskék s nem élősdiek, minőknek 

 Balbiani tartja. Kölliker ellenben az utóbbira nézve 

 Balbiani felfogását tartja helyesnek; azon fontos 

 kérdést azonban, vájjon a megtermékenyített mag- 

 részletek petéknek, vagy pedig embriókat létrehozó 

 csíragömböknek felelnek-e meg, eldöntetlenül hagyja. 



Az ázalékállatkák egybekelési folyamatának bo- 

 nyolódott ügyét minden egyes vitás tételében s rész- 

 letében véglegesen megoldottnak mai nap sem 

 tekinthetjük ugyan : mindenesetre azonban igen kö- 



' Zur Natnrg. ZWZ. XI.. 



- Icones bistiologicse. I. Abtb. (18G4) IS. 



zel hozták azt a végleges megoldáshoz azon nagyfon- 

 tosságú búvárlati eredmények, melyeket újabb idő- 

 ben csaknem egyidejűleg Bütschli 1 és Engelmann 2 

 tett közzé, s melyek az egybekelési folyamat lefo- 

 lyásáról és jelentőségéről egészen más képet tárnak 

 elénk, mint Balbiani és Stein vizsgálatai, s melyek 

 végre annak felismerésére vezettek, hogy az ázalék- 

 állatkák egybekelésénél ondószálacskák ép oly kevéssé 

 képződnek, valamint nem képződnek peték, illetőleg 

 csíra-, embriógömbök s embriók. 



Ami először is az utolsókat, azaz az embriókat 

 illeti, erre nézve már tüzetesen kifejtettem a jelen- 

 legi álláspontot s legyen elég e helyen egyszerűen 

 arra utalnom, mit az ázalékállatkák embrióiról fen- 

 tebb már előadtam. 



Hogy a BALBiANi-tól petéknek tartott világos göm- 

 bök mily természetűek, erre alább fogok választ ad- 

 hatni s itt csak annyit akarok megjegyezni, hogy a 

 Paramedum Aurelia állítólagos jietéinek lerakásáról 

 Balbiani-u kívül csupán egy búvár, Schaaffhausen, 

 tett említést : s « A világos folyadéktól környezett 

 petegömbökkel duzzadásig telt ázalékállatocska egy 

 óra alatt hátsó testrészének különböző pontján több- 

 ször rakott le egy-egy petét, — A Paramedum le- 

 rakta gömbök órákig mozdulatlanul hevertek, las- 

 sankint azután egy csillószőrszegélylyel ellátott ki- 

 szökellés képződött a gömbökön, mely csillószörsze- 

 gély segítségével az állatkák tovaúsztak. » — Alig 

 szenvedhet kétséget, hogy Schaaffhausen élősdi 

 SphaerophryáJcai észlelt, melyek talán a fedőlemez 

 nyomása alatt idő előtt hagyták el a Paratneciumot 

 s bizonyára jogosan jegyzi meg Bütschli , hogy 

 Schaaffhausen ezen észlelete az ázalékállatkák pe- 

 téinek létezését legkevésbbé sem bizonyította be. 



Balbiani, mint láttuk, azt állította, hogy ondó- 

 szálacskáknak két egészen különböző képletet tarta- 

 nak s tévesztenek egymással össze : t. i. az ondó- 

 tokokban foglalt szerfelett finom hegyesen végződő, 

 merev szálacskákat, melyek egyenkint nem, hanem 

 csupán párnátokba rendeződve különböztethetők meg, 

 továbbá a Müller jÁNos-tól legelőször leírt, valami- 

 vel nagyobb s vaskosabb, egyenes vagy huhámzato- 



1 Stndien etc. 1876. 



2 Ueber Entwickelung und Fortpflanzung von Infu- 

 sorien. MJ. I. 1876. 



3 Ueber die Organisation der Infusorien. Verhandl. d. 

 naturbist. Vereins d. preuss. Rbeinlande und Westphalens. 

 3. Folge. 5. Jabrg. 1868. Correspondenzbl. 52—56. V. ö. 

 Bütschli, Stndien 307. 



