209 



nagyszámú Parameciumtól. Nov. I 1-én tömegesen 

 indultak egybekelésnek. Ezek közű] \ pár isméi el- 

 különíttetett, a ezeknek utódai nov. 24-én isméi 

 egybekelésnek indultak. A syzygiak egyénei mindkél 

 esetben kicsinytermetűek voltak. 



Ezen észleletek tényleg az egybekelés szabályos 

 időszakossága, tebál a Balbian] felfogása mellett szó- 

 lanak. Az egybekelési epidémiáknak belső okokból 

 való létrejötte azonban, mint Bdtschxi megjegyzi, 

 esak akkor érthető, ha tekintetbe veszszük, hogy va- 

 lamely onteleknek lakói a legtöbb esetben aránylag 

 kevés ősnek oszlási sorozatát képviselik, hogj tehál 

 minden gazdag népességű öntelékben nagyszámú 

 egyénnek kell lenni, melyek ugyanazon geneologiai 

 fokon állanak, s melyekben tehát az ősöktől örököli 

 belső sajátságuknak is egyidejűleg kell érvényesülni. 



Részemről legkevésbé sem kételkedem abban, 

 hogy szaporodási erély kimerülése, mely az ázalék- 

 állatkákat egybekelésre készteti, első sorban belső 

 okokra vezetendő vissza; másrészt azonban nem mer- 

 ném kétségbevonni azt sem, hogy ismeretlen külső 

 okok a szaporodási erély kimerülését siettethetik s 

 ennélfogva az egybekelési epidémiának kifejlődését 

 elősegítik. 



Indítsak meg bar az egybekelési epidémiát kizá- 

 rólag belső okok, vagy ezek külsőkkel szövetkezve? s 

 együttesen hatva: annyi bizonyos, hogy az ázalék- 

 állatkák esak bizonyos ismeretlen számú nemzedé- 

 keken at képesek oszlás utján szaporodni; erre bekö- 

 vetkezik a többnyire eltörpült, e szerint növekedési 

 és táplálkozási erélyükben is hanyatlott utódok osz- 

 lási erélyónek kimerülése, mely az egybekelési folya- 

 mat alatt véghez menő megitjodásra újra feléled. 

 A mit a végi görög bölcselöknek palingeuesisröl szóló 

 tana a megvénült világ megifjodásáról moud, tény- 

 leg bekövetkezik az ázalekallatkaknál ; valamint ama 

 hipotézis szerint a rombadőlt világ chaoszából meg- 

 ifjult s tökéletesebb világ épül fel: úgy épül fel az 

 ázalekallatkák egybekelés alatt rombadölö szerveze- 

 téből új, ifjú, erőteljes szervezet, mely ismét nemze- 

 dékek egész sorát képes oszlás utján létrehozni ; az 

 ázalekallatkák. mint a mesebeli Phoenix, megvénül- 

 vén, ujjászülik magokat. 



A harmadik kérdésnek (mily viszonyban van az 

 ázalekallatkák egybekelése egyéb alsórangú 

 szervezetekével s a petesejt termékenyítésé- 

 vel?) első részét vizsgálva, ismereteink jelenlegi állá- 

 sán, csakis az alsóbb moszatokat (ideértvén a zöldFla- 

 gellátokat is) s gombákat vehetjük szemügyre, merj 



Ent (-1. Véglények. 



előbbiek közötl a Zoosporeáknál, a Conjugátáknál, s 

 a mire Bütbculi méltán különösen figyelmeztet, 1 a 

 Diatomeáknál találunk analógiákat. Az állati véglé- 

 nyek egyéb csoportjainak egybi kelési részben sokkal 

 tökéletlenebbül ismeretes, hogy sem itt tekintetbe 

 jöhetne, részben pedig, nevezetesen a Gregarináknál, 

 egészeu más eredményre vezet s e miatt nem vehető 

 tekintetbe. 



Egy pillantást vetve az alsóbb moszatok i a gom- 

 bák egybekelésére, mindenekelőtt megegyezést talá- 

 lunk az ázalékállatkákeval abban, hogy az egybekelés 

 az előbbieknél is a szaporodási erély fokozódását 

 eredményezi, s hogy az előbbieknél is oszlás útján 

 szaporodó nemzedékek cyelusát zárja be s egy új 

 eyclust indít meg. Míg azonban a moszatoknál és 

 gombáknál a ket szaporodási eyclust nyilván minden 

 esetben a zygosporák nymgalmi szaka szakítja, meg : 

 addig az ázalekallatkák az újra meginduló szapo- 

 rodást megelőző pihenésre nem szorulnak. Ez egyike 

 a moszatok, gombák és az ázalekallatkák egybekelése 

 között levő fö különbségeknek. 



Hogy a moszatok és gombák egybekelése rende- 

 sen egygyéolvadással végződik, lényeges különbség- 

 nek nem tekinthető ; mert hiszen az Acineta-, meg 

 Vorticellaféléknek s gyakran a Stylonychiáknak s ta- 

 lán még más ázalékállatkáknak egybekelése is teljes 

 egygyéolvadással végződik, s mint ScHMiTZ-nek a 

 Spirogyrán tett vizsgálatai 2 bizonyítják, a két sejt 

 magja a moszatoknál is ép úgy egygyéolvad, mint az 

 egygyéolvadó ázalekallatkaknál; e szerint tehát a 

 moszatok és ázalekallatkák egygyéolvadása még egy 

 fontos részletében is teljesen megegyezik. Másrészt 

 pedig tekintetbe veendő, hogy Spitzer vizsgálatai 

 szerint 8 bizonyos Diatomeáknál, nevezetesen a Navi- 

 culaceáknál és Gomphonemcáknál az egybekelt párok 

 plasmateste nem olvad egygyé, hanem mindegyik 

 külön-külön auxosporává fejlődik ; itt tehát ugyan- 

 azon viszonyt találjuk, mint az ázalekallatkaknál. 



A Vorticellafelek rűgyszerü egybekelésére, — ha 

 az apró hímsejtek, vagy spermatozoidok végezte ter- 

 mékenyítési tpéldául Volvox) egészen ügyelmen kívül 

 hagyjuk is, — szintén találunk a moszatoknál, neveze- 

 tesen a Conjugátáknál analóg folyamatot. Már a Spiro- 



1 Studien. 123, 



- Bonner Sitzungsber. í. Aug. 1879. 23. V. ö. Bbbthold, 



Befruchtunysvui i Jen Algen. Biolug. CentralbL T. 



1881. Nr. 12. :i57. 



: Hanstein's AIjIi. Bd. I. -2. p. 70. V. <>. Berthold, 

 id. ért. 3")8. 



