115 



De 3 følgende Par (Fig. 21) forestiller ægte Respirar 

 tionsorganer og har derfor Endepladerne stærkt udviklede, 

 elliptiske og af membranøs Struktur, uden tydelige Rand- 

 børster. Begge Plader er omtrent af ens Størrelse; men 

 den ydre er ved en tydelig Tva>rsutur delt i 2 Segmenter, 

 et kortere basalt og et hengere terminalt, næsten af lancet- 

 dannet Form. 



De klapformige Halevedhæng (se Fig. 2 og 17 1 er af 

 en lignende Bygning som hos Arcturus og ligeledes ved 

 Enden forsynede med 2 tilspidsede Grene eller Plader. 

 hvoraf dog den ene er særdeles liden og fuldstændig dækket 

 af den anden (se Fig. 23). 



Hannerne skiller sig kun lidet i sit Ydre fra Hunnerne. 



I Følernes Bygning er heller ikke nogen væsentlig 

 Forskjel at bemærke. 



De ydre Kjønsvedhæng udgaar (se Fig. 17) som hos 

 Arcturus fra Ventralsiden af Iste Bagkropssegment imellem 

 Boden af de tilsvarende Buglemmer. De danner (Fig. 18) 

 2 kurte, koniske, noget indbøiede og i Midten sammenstø- 

 deiide Furt satser, paa hvis stumpt tilrundede Ende Aab- 

 ningen for vas deferens er beliggende. 



Af Bagkroppens Buglemmer er 2det Par (Fig. 21) 

 eiendommeligt modificeret, idet der til Basis af den indre 

 Plade er fæstet et særdeles langt og smalt, stiletformigt 

 Vedhæng, der næsten rækker til Spidsen af Endesegmentet 

 og i normal Tilstand ligger tæt op mod det tilsvarende 

 paa den anden Side (se Fig. 17). 



Legemets Farve er hos begge Kjøn ensformig skidden 

 graalig, omtrent som det Mudder, hvori Dyret færdes. Af 

 nogen tydelige Pigmentafleiringer var intetsomhelst Spor at 

 bemærke paa de nylig indfangede Exemplarer. 



Længden af de største Exemplarer gaar op til 50™" 1 , 

 og den staar saaledes neppe tilbage for Gl. Sdbini i Størrelse. 



Forekomst og Udbredning. Exemplarer af denne Art 

 er tagne paa 5 forskjellige Stationer, alle tilhørende den 

 kolde Area, Dybden fra 1081 til 1710 Favne. 



Dens for Tiden bekjente Udbredningsfelt er herefter 

 den dybe Havdal mellem Norge. Beeren Eiland og Spits- 

 bergen paa den ene Side, og Island. Jan Mayen og Grøn- 

 land paa den anden, fra den 63de til den 78de Bredegrad. 

 I den ostlige Del af Ishavet synes den derimod ikke at 

 forekomme. Her representeres den af den nærstaaende Gl. 

 Sdbini, som efter Stuxberg her er overordentlig talrig og 

 som ogsaa under vor Expedition blev tåget i et enkelt Ex- 

 emplar i Havet mellem Beeren Eiland og Novaja Semlja. 



The 3 succeeding pairs ( rig. 21 ) represent true res- 



piratory organs, and have. therefore, the terminal plates 

 very fully developed, of an elliptie form and membranous 

 structure, withount ay distinctly obvious marginal bristles. 

 Both plates are well-nigh uniform in size; hut the outer is 

 divided by a distinct transverse suture into 2 segments, a 

 shorter basal segment and a longer terminal one, the 

 latter almost lanceolate in tonn. 



The valvular caudal appendages (see figs. 2. 17i ex- 

 hibit a similar structure to those in Arcturus, and are. in 

 like manner, furnished at the extremity witb 2 pointed 

 branches or plates, of wbich, however, one is exceedingly 

 small and completely overlapped by the other (see tig. 23). 



The males differ hut little in their outer habitus Ironi 

 the . females. 



lu the structure of the antennæ, too, no essential 

 difference can he detected. 



The outer sexual appendfces proceed (see tig. 17), as 

 in Arcturus. from the ventral side of the Ist abdominal 

 segment, between the hases of the corresponding pleopoda. 

 Thev constitute (fig. 18) 2 short. conical, somewhat incurv- 

 ing and. in the middle, contiguous projections. on the ob- 

 tusely rounded extremities of which is Iocated the opening 

 for the vas deferens. 



Of the abdominal limbs, the 2nd pair (fig. 21) has :i 

 peculiarly modified tonn. to the base of the inner plate 

 being attached an exceedingly long and slender, styliform 

 appendix, reaching almost to the extremity of the terminal 

 segment, and generally lying close up to the corresponding 

 appendix on the opposite side (see fig. 17). 



Colour of the body in both sexes a uniform dirty 

 grey, very nearly the same as that of the mud through 

 which the animal moves. Of anv distinct deposits of pig- 

 ment, no trace whatever could he detected in the recent 

 specimens. 



Length of the largest examples reaching 50"""; and 

 hence, in point oi size. it about ranks with Gl. Sdbini. 



Occurrence and Distribution. — Specimens of this 

 species were tåken at 5 different Stations, all in the cold 

 area; dcpth ranging from 1081 to 1710* fathoms. 



The extent of its distribution. as known at present, 

 comprises accordingly the deep ocean tract between Norway. 

 Beeren Eiland. and Spitzbergen on the one side. and Ice- 

 land, Jan Mayen and Greenland on the other. from the 

 63rd to the 78th parallel of latitude. In the eastern part 

 of the Polar Sea. it would not. on the other hand. appear 

 to occur. Throughout this region the species is represented 

 by the approximating form Gl. Subiiri. which, according to 

 Stuxberg. is remarkahly abundant here. and which. on the 

 Norwegian Expedition too. was met with. a single specimen 

 having been tåken in the sea extending between Beeren 

 Eiland and Novaja Zemlja. 



15* 



