27 



ens og saaledes danner tilsammen en vel begrændset eien- 

 dommelig Type blandt Cariderne. 



Af de tidligere bekjendte Slægter kommer den utvivl- 

 somt 67. Hipolyte nærmest, men skiller sig fra denne blandt 

 andet meget væsentligt ved det særdeles korte og simple 

 Pandehorn og de enormt udviklede Supraorbitaltorner, der 

 sammen med Pandehornet danner en eiendommelig og meget 

 tydeligt begrændset. pladeformig. i Enden trekantet Paude- 

 del : fremdeles ved Følernes indbyrdes Stilling samt Kind- 

 bakkernes meget forskjellige Bygning, endelig ogsaa ved 

 den usædvanlige Udvikling af 2det Par Foleres Blad og 

 ved Halevedhængenes Form. 



Endnu en Character, som det først under vor Expedi- 

 tion rykkedes mig at faa sikkert constateret, fortjener særligt 

 at udhæves, og det er. at Ungerne ikke gjennemgaar den 



sædvanlige postembryonale Forvandling eller saakaldte Larve- 

 tilstand, men kommer ud af de usædvanlig store Æg for- 

 synede med alle sine blivende Lemmer. Slægten skiller sig 

 i denne Henseende fra alle bekjendte Carider. alene med 

 TJndtagelse af den ligeledes af mig opstillede Slægt Oryp- 

 tocheles, bos hvem jeg har fundet Forholdet fuldkommen 

 ligedant. 



Alle Slægtens Arter er udprægede Dybvandsforiner 

 og bærer ogsaa tydeligt Præget heraf ved de usædvanlig 

 smaa oa ufoldkomment udviklede Øine. 



4. Bythocaris leucopis. G. 0. Sårs. n. sp. 



(Pl. III. Fig. 1—20). 



Bythocaris leucopis, (t. O. Sårs, Crustacea et Pycnogonida nova etc 

 No. 1. 



Artscharacteristik. Rygskjoldet fortil med en tydelig 

 Længdekjol bevæbnet med en enkelt liden fortilrettet Tand 

 i Midten. Pandedelen noget fremspringende; den midterste 

 Tand (Pandehornet) kjendeligt længere end Sidetænderne, 

 spidst uddragen og overragende (linene. Disse meget smaa 

 og smale, med opakt hvidt Pigment. Iste Par Foleres 

 indre Svobe næsten 3 Gange længere end den ydre. 2det 

 Par Foleres Blad af enorm Størrelse, stærkt udvidet mod 

 Enden og her tvært afskaaret med den forreste Band fint 

 eilieret: det tandformige Fremspring i det ydre Hjørne tæt 

 trykket til Bladet og neppe overragende den forreste Band. 

 Det midterste Halevedhæng med Spidsen i Midten tydeligt 

 udrandet og til hver Side af Udrandingen bevæbnet med 2 

 særdeles smaa Torner. Farven pragtfuld morgenrød. Læng- 

 den indtil 95""". 



Findesteder. Stat. 295, 297 . 



Bemærkninger. Fra de øvrige Arter af Slægten er 

 den ber omhandlede Form let kjendelig. foruden ved sin 



agree in their principal characters. and thus constitute 

 together a well-defined. peculiar type among the Caridians. 



Of the genera hitherto known. it unquestionably 

 approximates closest the genus Hippohjte, but is however 

 most saliently distinguished from that form by reason of 

 its exceedingly short and simple rostrum and prodigiously 

 developed supraorbital spines, which, along with the rostrum. 

 constitute a peculiar and well-marked frontal area. tridentate 

 at the extremity; moreover. by the relative position of the 

 antennæ, as also the very different structure of the mandi- 

 bles; finally. too, by the unusual development of the scale 

 of the 2nd pair of antennæ and by the form of the caudal 

 appendages. 



Another characteristic peculiarity specially wortby 

 of notice. which I first succeeded in fully substantiating 

 on the Norwegian Expedition. lies in the young of the 

 animal not passing through the usual postembrvonic meta- 

 morphosis. or the so-called larval stage; they leave the 

 remarkably large ova provided with the full number of appen- 

 dages. So far, the genus is distinguished from every known 

 Caridian. save only On/ptochdes, also established by myself. 

 in which I have found precisely the same characteristic. 



All the species of the genus are true deep-sea forms, 

 of which. too. they give manifest indication in their unusuallv 

 small and imperfectly developed eyes. 



4. Bythocaris leucopis, G. O. Sårs. n. sp. 



(Pl. HL figs 1—26). 



Bythocaris leucopis, G. 0. Sårs, Crustacea et Pycnogonida nova etc. 

 No. i. 



Specifle Character. — Carapax auteriorly with a 

 distinct longitudinal carina, armed in the middle with a 

 single small, anteriorly directed tooth. Frontal area sonie- 

 what projecting; 'medial tooth (rostrum) perceptibly longer 

 than lateral teeth, sharply produced, and extending beyond 

 the eyes. The latter very small and narrow. with an 

 opaque. white pigment. Inner flagellum of Ist pair of an- 

 tennæ almost three times as long as outer. Scale of 2nd 

 pair of antennæ of prodigious size, greatly expanded to- 

 ward the extremity. and here cut straight off. with the 

 anterior margin finely eiliated; dentiform projection at 

 outer edge closely pressed against the scale. and scarcely. 

 if at all. extending beyond the foremost border. Telson 

 with the point in the middle considerably emarginated. and 

 armed, on either side of the emargination. with 2 extremely 

 small spines. Colour a magnificent rosy red. Length 

 reaching 95""". 



Loeality. — Stats. 205. 207. 



Remarks. — Irrespective of its great size and magni- 

 ficent colouring. the form here diagnosticatcd may be readily 



