141 



Øinene er meget smalt nyreformige eller næsten lineære 

 og strækker sig lodret ned over Siderne af Eovedet i kort 

 Afstand fra den forreste Rand. Deres Pigment er af en 

 dyb sortebrun Farve. 



Iste Par Følere er omtrent af samme Længde sum 

 Hovedet og Iste Forkropssegment tilsammen. Skattet er 

 kurt og tykt, med Iste Led meget stort, de 2 følgende 

 særdeles korte. Svoben er næsten dobbelt saa lang som 

 Skaftet og sammensat af cirka is Led, bvoraf det Iste er 

 størst, men neppe længere end de 2 følgende tilsammen. 

 Bisvøben er stærkt forlænget, mere end halvt saa langsom 

 selve Svøben oe sammensat af 9 Led. 



2det Par Følere er neppe længere end Iste Par. men 

 meget tyndere, med Svøben bestaaende af 17 Led. 



Kodilernes Bygning .synes i alt væsentligt at stemme 

 overens med samme hos S. Vahlii; dog er de 3 bagerste 

 Par forholdsvis noget niere robuste, med særdeles bredt, 

 næsten eirkelformigt Hofteled. 



De bagerste Par Halefødder rækker neppe udover det 

 foregaaende Par og lun- Grenene kort lancetformige, aden 

 tydelige Horster. 



Halévedhænget er triangulært og kløvet lige til Midten. 

 Farven hos det levende Dyr blev ikke riøiere noteret. 



Hos den merstaaende <S'. Vahlii ei- den meget vakker og 

 iøinefaldende. 



Længden af det største at' de indsamlede Exemplarer 

 er 36""", og den horer saaledes til de største bekjendte 

 Amphipoder. 



Forekomst og Udbredning. 2 Exemplarer af denne 

 characteristiske Art erholdtes under Expeditionens sidste 

 Togt i den af iskoldt Vand opfyldte Magdalenebay ved 

 Nordvestpynten af Spitsbergen fra et Dyb af -to — 60 Favne. 



Arten er tidligere observerel foruden ved Spitsbergen 

 ogsaa ved Gronland, hvorimod den endnu ikke er antruffen 

 veil vore Kyster, hvor derimod den anden Art iS'. Vahlii 

 ikke er sjelden. Den er derfor tiden Tvivl at betragte som 

 en ægte arktisk eller bøinordisk Form. 



Tlu' eyes are verj narrow, reniform, orwell-nigh linear. 

 extending perpendicularly down the sides of the head, at 

 m short distance from the anterior margin. Theil' pigment 

 is of a ileep dark-brown. 



The Ist pair of antenna' about equa] in length 

 the head and the Ist thoracic segment tåken together. 

 The peduncle is -hort and thick, with the Ist joint very 

 large, the 2 succeeding joints extremely short. The rlagel- 

 liim is almosl twice as longas the peduncle. and composed 

 of Is articulations, or thereabouts, of which the first is 

 the largest, hut hardly exeeeds in length the 2 succeeding 

 ones. tåken together. The secondary flagellum is greatlj 

 produced, more than half as long as the flagellum itself. 

 and consists of 9 articulations. 



The 2w\ pair of antenna' are scareely at all longer 

 than the Ist pair. Imt niiich more slender, with the flag- 

 ellum composed of 17 articulations. 



The structure of the legs would appear in all essential 

 characteristics to agree with that in S. Val di i : the .'i pos- 

 terior pairs, however, are somewhat stouter, with the basal 

 joint exceedingly broad, almost circular. 



The posterior pair of caudal stylets scareely reach 

 beyond the preceding pair. and have their branches short- 

 lanceolate, without distinctly developed bristles. 



The telson is triangular, and cleft to the middle. 



The colour of the living animal was not closely ob- 

 served. ln the approximating species, S. Vahlii, it is very 

 beautiful and conspicuous. 



Length of the largest specimen obtained 36"""; hence 

 this fonn ranks aniong the largest known Amph/pods. 



Occurrence and Distribution. — Two individuals of 

 this characteristic species were obtained, on the last cruise 

 of the Expedition. in Magdalena Bay. an arm of the sea 

 filled with ice-eold water, at the north-western extremity 

 of Spitzbergen, from a depth of -tu — 60 fathoms. 



The species had been previously observed, exclusive 

 of Spitzbergen, off the shores of Greenland, whereas it is 

 not vet known tu have been met with at any point on 

 the Norwegian coast, ;i region in which the allied s]jecies 

 S. Vahlii, is by no means rare. Hence the animal must 

 unquestionablj he regarded as a true Arctic form. 



