249 



Skjoldene er forholdsvis brede, med Lateralranden 

 kortere end de øvrige, og det apicale Hjørne uddraget til 

 et skarpt næbformigt Fremspring, der rager nd overTergal- 

 stykkernes Basalrand. 



De ovre Sidestykker er kjendeligt smalere end Skjol- 

 dene og at' skjæv, næsten rhomboidal Fonn. med en tydelig 

 subcentral Ombo. 



At' Basalstykkerne udmærker de dorsale sig ved en 

 ganske usædvanlig Fonn. idet de til hver Side at' Kjølens 

 basale Parti hæver sig i Form af en hornlignende opad- 

 hoiet Fortsats. hvad der har givet Anledning til Artsbe- 

 aævnelsen (se ogsa.a Fig. 10). De er ligesom de 2 øvrige 

 Basalstykker forsynede med særdeles tydelige radierende 

 Linier. De midterste Basalstykker ligner i sin Form mest 

 samme hos Sc. Strømii, men skiller sig derved, at de i 

 Midten danne]- en stærkt fremspringende umboformig For- 

 høining. De ventrale Basalstykker er meget mindre end 

 de øvrige og afsmalnes kileformigt mod Rostrum. 



Dette sidste er (se Fig. 9) meget lidet og rudimen- 

 tært, neppe længere end bredt, og næsten rudeformigt, mest 

 lignende i sin Form samme hos flis. ndgare. 



Stilken er kort. kun lidet mere cwd halvt saa lang 

 som Oapitulum og stærkt indknebet ved Basis. Den viser 

 en fuldkommen lignende stærk Bøining som hos Sc. Strømii 

 og har en lignende tad Beklædning of store regelmæssige 

 og taglagte Kalkskjæl. 



Den ydre Beklædningsmembran er som hos Sc. Strømii 

 oii angustwm ganske glat, uden Smaapigge. 



Farven er hvid med orangefarvede gjennemskinnende 

 Æggestokke. 



Længden af de største Exemplarer er 1 1 "'". 



Forekomst. En Del Exemplarer af denne Art er- 

 holdtes muler Expeditionen paa 3 forskjellige Stationer. 

 Atdisse ligger den ene (Stat. 1 24) i Havet V af Nordlands- 

 kysten, den anden (Stat. 267) i Østhavet og den 3die (Stat. 

 359) V af Spitsbergen; Dybden fra 148 til 41(5 Favne. 2 

 af Stationerne tilhører den kolde Area og den 3die ligger 

 paa Grændsen af samme. Exemplarerne fandtes fæstede 

 til Hvdroider og Polyzoer. 



81. Scalpellum hamatum. G. O. Sårs. 



(Pl. XX. Fig. ll — l ! . 



BcalpeUwm hamatum, a. 0. Sårs, Crustacea el Pycnogonida oova Exp. 

 Norv., No. 46. 



Artscharakteristik. ( 'apitulum ovalt, bredest ved Basis. 

 afsmalnende mod Enden, med Apes kort og beliggende neden- 

 for Skallens Axe. Valvlerne tydeligt begrændsede, i sit 



Den norske Nordhavsexpedition. G. 0. Sårs: Crusl 



The shields are comparativelj broad, witb the lateral 

 margin shorter than the others and the apical corner pro- 

 duced to a sharp rostral projection, jutting over the basal 

 margin of the terga! segments. 



The upper lateral segments are appreciably smaller 

 than the shields. and oblique, almost rhomboidal, in form. 

 with a distinct, subcentral umbo. 



Of the basal segments, the dorsal present a most 

 unusual aspect. rising, as tliev do. from either side of the 

 basal portion of thekeel as corniform, upcurving prolations, 

 — a character that suggested the specitic designation (see 

 too fig. l<i). The\ are marked, in comnion with the 2 

 remaining basal segments, by exceedingly distinct radiating 

 lines. The median basal segments exhibit in their form 

 greatesl resemblance to those ol Sc. Strømii, but differ bj 

 forming in the middle a strongly projecting nmbo-shaped 

 prominence. The ventral basal segments are mucb smaller 

 than the others. and taper wedge-like towai - d the rostrum. 



The latter (see fig. 9) is very small, and rudimenta n . 

 scarcely at all longer than broad. and well-nigh quadrate, 

 resembling most in form Sc. vulgare. 



The peduncle is short, but little more than half as 

 lon- as the eapitulnm. and greatly constricted at the base. 

 It exhibits a sharp infiexion, precisely similar to that in 

 Sc. Strømii, and has. in common with that form, a dense 

 covering of large, regular, imbricate calcareous scales. 



The outer investing membrane, as in Sc. Strømii and 

 Sc. angustwm, is cptite smootli and witliout spikelets. 



Colour white, with the orange-coloured ovaries sbining 

 through the integument. 



Length of the largest specimens 11 . 



Occurrence. — A number of examples belonging to 

 this species were collected on the Expedition, at 3 different 

 Stations. Of these Stations, one (Stat. 124) lav in the 

 tract of ocean west of the coast of Nordland, the other 

 (Stat. 267) in the Barentfs Sea. and the 3rd (Stat. 359) 

 west of Spitzbergen; depth ranging from 148 to 416 fath- 

 oms. Two of the Stations were in the cold area. and the 

 3rd lay on the boundary. The specimens came up attached 

 to Hydroidæ and Polyzoa. 



81. Scalpellum hamatum, G. O. Sårs. 



(Pl. XX. figs. 11—13). 



Scalpellum hamatum, (i. (I. Sårs. Crustacea et Pycnogonida nova Exp. 

 Norv., No. 46. 



Specifie Character. — Oapitulum oval. broadest at 

 base, tapering toward extremity, with apex short and 

 placed below axis of shell. Valves distinctly dermed, in 



