10 



Adventbay, Magdalenebay (Stat. 366) og ved Norske Øer. 

 De ved Spitsbergen erholdte Exemplarer er usædvanlig 

 store, og de fuldt udviklede Hanner viser alle lier, i Mod- 

 sætning til hvad Tilfældet er ved vore Kyster, den hoie 

 Pukkel paa 3die Bagkropssegment, der har givet Anled- 

 ning til Opstillelsen af den nominelle Art H. gibba. 



Arten er ægte arktisk og circumpolar i sin Ddbred- 



ning. skjondt den ogsaa gaar sydlig til Kattegat og de 

 britiske ( tei-. 



30. Pandalus annulicornis. Leach. 



Exemplarer af denne ved vore Kyster meget almin- 

 delige Form toges under Expeditionens Iste Togt i Havnen 

 ved Reikjavik. Da Arten baade er noteret fra Grønland, 

 Nordamerikas Østkyst og den murmanske Kyst. synes den 

 at maatte betragtes som en arktisk Form, uagtet den er 

 almindelig saavel ved Danmark som de britiske Øer. 



31. Pandalus leptorhynchus, Kinahan? 



<J. O. Sårs, Oversikt over Norges Crustaceer I. 



Af denne sjeldne Form, som jeg i det ovenciterede 

 Skrift med Tvivl har identificeret med Kinahan's Art, 

 toges et yngre Exemplar i det indre af Sognefjorden (Flesje) 

 paa circa 150 Favnes Dyb. 



32. Pandalus borealis, Kroyer. 



Kjæmpemæssige Exemplarer af denne characteristiske 

 arktiske Form toges under Expeditionens sidste Togt i Havet 

 omkring Spitsbergen (Stat. 326, 338, 363 og 370). Des- 

 uden erholdtes den i Østhavet (Stat. 252 og 270), i Havet 

 mellem Finmarken og Beeren Eiland (Stat. 290 og 323), 

 samt i Tanafjord (Stat. 261), Porsangerfjord (Stat. 260) 

 og Vestfjord (Stat. 149). 



Arten er udbredt til Grønland, Nordamerikas Østkyst, 

 Beringshavet, det ochotske Hav, Sibiriens Ishav og Frantz 

 Josephs Land, er altsaa circumpolar, men tindes ogsaa af 

 og til ved Norges Vest- og Sydkyst paa større Dyb. 



Advent Bay, Magdalena Bay (Stat. 366), and off the Nor- 

 way Islands. The specimens obtained at Spitzbergen 

 are unusually large, and the fully developed males tåken 

 here exhibit all of them, in contrast with those found off 

 the Norwegian coast. the elevated hump on the 3rd ab- 

 dominal segment that suggested establishing the spurious 

 species H. gibba. 



The form is decidedly Arctic and circumpolar in dis- 

 tribution, though extending as far south as the Cattegat 

 and the British Islands. 



30. Pandalus annulicornis, Leach. 



Specimens of this form. a very common one off the 

 coasts of Norway, were tåken, on the Ist cruise of the 

 Expedition, in the harbour of Reikjavik. The species hav- 

 ing been recorded from Greenland, the east coast of North 

 America, and the Murman coast. it should appareiitly be 

 regarded as an Arctic form. though common both on the 

 coasts of Denmark and the British Islands. 



31. Pandalus leptorhynchus, Kinahan? 



(i. i ). Sars, Oversikt over Norges Crustaceer I. 



Of this rare form. which in the above-cited Memoir 

 I have, — though with some doubt — identified with Kinahan's 

 species, we took a young individual, in the inner part of 

 the Sognefjord (Flesje), at a depth of about 150 fathoms. 



32. Pandalus borealis, Kroyer. 



Gigantic specimens of this characteristic Arctic fonn 

 were tåken, on the last cruise of the Expedition, in the sea 

 surrounding Spitzbergen (Stats. 326, 338, 363, and 370). 

 Moreover, it was obtained in the Barents Sea (Stats. 252 

 and 270), in the tract of ocean between Finmark and Beeren 

 Eiland (Stats. 290 and 323), as also in the Tanafjord 

 (Stat. 261). the Porsangerfjord (Stat. 260), and the Vest- 

 fjord (Stat. 149). 



The range of distribution extends up to Greenland, 

 the east coast of North America, the Bering Sea, the 

 Ochotsk Sea, the Siberian Polar Sea, and Franz Joseplvs 

 Land; hence, it is circumpolar, but occurs here and there, 

 at a considerable depth, off the west and south coasts of 

 Norway. 



