58 



238. Tritropis? appendiculata, Gr. 0. Sårs. n. sp. 



Se Iste Afsnit, pg. 194, Pl. XVI. Fig. 3, a. 

 Tindested. Stat. 205. 



239. Eusirus cuspidatus. Kroyer. 



At' denne arktiske Form blev under Expeditionen 

 enkelte usædvanlig store Bxemplarer indsamlede paa 3 for- 

 skjellige Stationer, de 2 (Stat. 18 og 124) tilhørende den 

 kolde Area's Dyb udenfor vor Kyst, den 3die (Stat. 363) 

 beliggende XV at' Spitzbergen; Dybden fra 260 til 412 

 Favne. Arten er hos os ikke ualmindelig i vor arktiske 

 Region, sjeldnere længere Syd ligetil Bohuslån, og er nordlig 

 udbredt til Spitsbergen. Grønland, Nordamerikas ( tstkyst, 

 Franz Josephs Land og Østhavet. 



240. Eusirus longipes, Boeck. 



Kun observeret under Expeditionen ved Huso paa 

 80 — 100 Favnes Dyb. Den er aabenbart en mere sydlig 

 Fonn og ikke ualmindelig ved vor Vest- og Sydkyst samt 

 desuden kjendt fra de britiske Øer (= E. helrefiæ Sp. Bate). 



241. Lilljeborgia fissicornis, (M. Sårs). 



Foruden i Porsangerfjord (Stat. 260) og i Havet 

 udenfor vor Vestkyst (Stat. 9) er denne characteristiske 

 Form under Expeditionen observeret paa 7 forskjellige Sta- 

 tioner tilhørende den kolde Areas Dyb. Af disse ligger 

 3 (Stat. 35, 40 og 248) i Havet mellem Norge og Island, 

 to andre (Stat. 283 og 312) Vest af Beeren Eiland og to 

 (Stat. 353 og 359) Vest af Spitsbergen; Dybden fra 416 

 til 1333 Favne. Arten, der forst blev opdaget af min 

 Fader ved Finmarken, hvor den ikke er saa sjelden, fore- 

 kommer ogsaa af og til langs vor Vestkyst ialfald til Ber- 

 gens Hoider og er nordlig udbredt til Spitsbergen, det ka- 

 riske Hav og den murmanske Kyst. 



238. Tritropis? appendiculata, G. O. Sårs, n. sp. 



See Part I. p. 194, Pl. XVI, fig. 3, a. 

 Locality. — Stat. 205. 



239. Eusirus cuspidatus, Kroyer. 



Of this Arctic form, several unusually large specimens 

 were obtained on the Expedition, at 3 different Stations, — 

 2 (Stats. 18 and 124) belonging to the deeps of the cold 

 area off the Norwegian coast, the 3rd (Stat. 363) located 

 north-west of Spitzbergen; depthfrom 260 to 412 fathoms. 

 The speeies is not uncommon of the. Xorwegian coast 

 throughout the Arctic region, less frequent in occurrence 

 farther south, down to Bohuslån, its extreme southern limit 

 of distribution ; northwards, the range extends to Spitzbergen, 

 Greenland, the east coast of North America, Franz Josephs 

 Land, and the Barents Sea. 



240. Eusirus longipes, Boeck. 



On the Expedition, observed at Huso alone, in 80 — 

 100 fathoms. The speeies is obviously a more southern 

 form, and not uncommon off the west and south coasts of 

 Norway; it has indeed lieen also recorded trom the British 

 Islands (=: E. helvetice Sp. Bate). 



241. Lilljeborgia fissicornis, (M. Sårs). 



Exclusive of the Porsanger Fjord (Stat. 260) and in 

 the sea off the "West Coast of Norway (Stat. 8), this char- 

 acteristic form was observed on the Expedition at 7 dif- 

 ferent Stations, all belonging to the depths of the cold 

 area. Three of these (Stats. 35, 40. and 248 1 lay in the 

 tract of ocean extending between Norway and Eceland, two 

 others (Stats. 283 and 312) west of Beeren Eiland, and 

 two (Stats. 353 and 359) west of Spitzbergen; depth from 

 416 to 1333 fathoms. The speeies was first met with by 

 the late professor M. Sårs, father of the author, off Fin- 

 mark, where it is not uncommon, and occurs, too, now and 

 again along the whole West Coast of Norway, ' at least as 

 far south as the latitude of Bergen; the northern range 

 of distribution extends to Spitzbergen, the Kara Sea, and 

 the Murman coast. 



