114 



Tarsalleddet (se Fig. 2 k) er smalt cylindriskt, eller 

 ganske svagt uilvidet mod Enden, og omtrent 3 Gange læn- 

 gere end bredt. Fodleddet er stærkt forlænget, over dob- 

 belt saa langt som Tarsalleddet, noget opsvulmet i sit basale 

 Parti, og langs hele Inderkanten forsynet med en tæt og 

 regelmæssig Rad af tynde, ens udviklede Torner. Ende- 

 kloen er af ganske ualmindelig Længde, neppe kortere end 

 Fodleddet, og viser ved Basis en stærk, ligesom knæformig 

 Boining; dens ydi - e Parti er nresten lige og af smal ledan- 

 net Form. med den indre Kant tilskjærpet. Bikloerne er 

 saa yderst smaa og rudimentære, at de meget let vil kunne 

 oversees. 



De ydre Ægmasser (se Fig. 2 b) er af kugledannet 

 Form og indeholder kun et ringe Antal af ualmindelig 

 store Æg. Ofte findes Ægmasserne i dobbelt Antal paa 

 hver af de falske Fodder. 



Forekomst. Af nærværende eharacteristiske Art blev 

 talrige Exemplarer indsamlede under Nordhavs-Expeditionen 

 paa forskjellige Punkter af det af os undersogte Havstrøg. 

 Den er saaledes noteret fra ikke mindre end 9 forskjellige 

 Stationer, tildels temmelig vidt adskilte fra hinanden. Af 

 disse ligger en (Stat. 18) i Havet mellem Norge og Fær- 

 oerne, 2 (Stat. 124, 137) længere Nord, udenfor Nordlands- 

 kysten, 2 (Stat, 190, 192) N at Vesteraalen, 1 (Stat. 262) 

 W af Vardø, 1 (Stat. 286) SV af Beeren Eiland, og ende- 

 lig 2 (Stat. 343, 362) udenfor Syd- og Nord vestkysten af 

 Spitsbergen; Dybden fra 148 til 870 Favne. Alle Sta- 

 tioner, alene med Undtagelse af St. 262, tilhører den kolde 

 Area. Ogsaa fra det kariske Hav har jeg havt adskillige 

 Exemplarer til Undersøgelse, indsamlede under Norden- 

 skjolds Expedition. Exemplarerne forekom her, som sæd- 

 vanlig, paa betydelig ringere Dyb end i Nordhavet. 



Udbredning. Arten anføres af Hoek fra Havet om 

 Færøerne (,.Knight Errant" Expedition) og af Hansen fra 

 det kariske Hav. Derimod er den hverken kjendt fra 

 Grønland eller Nordamerika's Østkyst. At Arten imidler- 

 tid er en ægte arktisk Form, er utvivlsomt. 



Gen. 10. Boreonymphon, G. 0. Sårs, 1888. 



Slægtscharaeter. Legemet tykt og robust, med tæt 

 sammentrængte Sidefortsatser. Hovedsegmentet af betyde- 

 lig Størrelse, med kort Hals og stærkt forrykket Pandedel. 

 Øieknuden rudimentær, uden Synselementer. Snabelen 

 konisk tillobende. Saxlemmerne kraftigt udviklede, Haan- 

 den med kort Palm og stærkt forlængede glatte, næsten halv- 

 cirkelformigt bøiede Fingre. Følerne omtrent som hos Nym- 

 plion. De falske Fødder lidet forskjellige hos de 2 Kjøn, 

 hos Hannen tæt besatte med pigformige, oniboiede Børster; 

 Bandtornerne simple, uden Saugtakker, Endekloen glat. 



The tarsal joint (see fig. 2 k) is narrow cylindric, 

 or quite faintly expanded towards the extremity, and is 

 about 3 times as long as it is broad. The propodal joint 

 is greatly elongated, more than twice as long as the tarsal 

 joint, somewhat tumefied in the basal portion, and is fur- 

 nished along the whole of the inner margin with a close 

 and regular series of thin, uniformly developed spines. 

 The terminal claw is of quite unusual length, scarcely 

 shorter than the propodal joint, and at the base exhibits 

 a strong, almost geniculate bend; its outer portion is almost 

 straight, and of narrow falciform shape with the inner 

 margin sharpened. The auxiliary claws are so extremely 

 minute and rudimentary that they may easily escape ob- 

 servation. 



The external egg-masses (see fig. 2 b) are globular 

 in form, and contain only a small number of unusually 

 large ova. The egg-masses are frequently found in double 

 number on each of the false legs. 



Oecurrenee. Numerous specimens of this characteristic 

 species were collected during the North Atlantic Expedition, 

 at different points of the ocean tracts investigated. It is thus 

 remarked at no less than 9 different stations, to so me 

 extent greatly separated from each other. Of these, one 

 (Stat. 18) is situated in the ocean between Norway and 

 the Faroe Islands; 2 (Stat. 124, 137) farther north, off 

 the coast of Nordland; 2 (Stat. 190, 192) north of Vester- 

 aalen; 1 (Stat. 262) east of Vardo; 1 (Stat. 28*6) south- 

 west of Beeren Island; and, tinally, 2 (Stat. 343, 362) off 

 the south and north-west coasts of Spitzbergen; depth 

 148 to 870 fathoms. All the stations, with the exception 

 of St. 262 only, pertain to the cold area. From the Kara 

 Sea I have also had several specimens for investigation, 

 collected by Nordenskjold's Expedition. These specimens, 

 were obtained, as usual, at considerably less depth than 

 in the North Atlantic Ocean. 



Distribution. The species is remarked by Hoek 

 from the seas around the Faroe Islands („Knight Errant - ' 

 Expedition), and by Hansen from the Kara Sea. On the 

 other hand, it is unknown from either Greenland or tin 1 

 east coast of North America. It is, however, indubitable, 

 that the species is a genuine Arctic form. 



Gen. 10. Boreon.ymplMm, G. 0. Sårs, 1888. 



Generic Characters. Body thick and robust, with 

 closely crowded lateral processes. Cephalic segment of 

 considerable size, with short neck and greatly tumefied 

 frontal part. Ocular tubercle rudimentary, without visual 

 elements. Proboscis running out in coniform. Ohelifori 

 powerfully developed ; the hand with short palm and greatly 

 elongated, smooth fingers, almost semi-circularly bent. 

 Palpi nearly the same as in Nymphon. False legs some- 

 what different in the 2 sexes; in the male closely beset 

 with spiniform, recurvate bristles; marginal spines plain 



