137 



Fam. 7. Pasithoidæ. 



Kroppen usegraenteret, med kort Pandedel. Snabelen 

 uaimindelig stur. ikke bevægeligt forbundfen med Kroppen. 

 Saxlenimer ganske manglende hos det fuldt udviklede Dyr. 

 Følere og falske Fødder vel udviklede. begge 10-leddede 

 og fæstede ta 3 t sammen ind under Pandedelen. 



Bemærkninger. Den Slægt, hvorefter nærværende 

 Familie er benævnt, Pasithoe Goodsir, er vistnok endnu 

 kun meget ufuldstændigt kjendt, men synes mig dog ved 

 den fuldstændige Mangel af Saxlenimer og de vel udvik- 

 lede Følere at maatte stilles nærmest ved Slægten Colos- 

 si ndeis, Jarzynsky, og sammen med denne at danne en 

 egen Familie, der aabenbart slutter sig temmelig nær til 

 de 2 foregaaende Familier. 



Gen. 14. Oolossencleis, Jarzynsky. 1870. 



Slægtscharacter. Legemet robust eller smækkert, 

 med forholdsvis korte Sidefortsatser og liden Pandedel. 

 uden Hals. Halesegmentet meget smalt og skarpt be- 

 grændset fra Kroppen. Øieknuden tilspidset, uden tyde- 

 lige Øine. Snabelen af anselig Størrelse, Enden afstumpet, 

 3-lappet, ikke afsmalnende. Følerne smækre, uden tydelige 

 Haar. De falske Fødder stærkt forlængede, 4de og 6te 

 Led længst, de 4 sidste bevæbnede med flere Rækker af 

 samnientrykte Torner, Endekloen tydelig. Gangfødderne 

 stærkt forlængede, de 3 Hofteled korte og al ens Udseende, 

 Endepartiet smalt, cylindriskt, Tarsalleddet længere end 

 Fodleddet. det sidste simpelt, uden Torner i Inderkanten, 

 Endekloen sylformig. uden Bikløer. 



Bemærkninger. Nærværende Slægt er opstillet af 

 den russiske Zoolog Jarzynsky for den af Sabine som 

 Phoxichilus proboscideus beskrevne kolossale arktiske Pyc- 

 nogonide. Hertil kunde jeg i Aaret 1876 foie en meget 

 distinet ny Art fra Nordhavs-Expeditionen, C. angusta, og 

 i sit Arbeide over Challenger Expeditionens Pycnogonideer 

 har Hoek opfort ikke mindre end 9 forskjellige herhen 

 hørende Arter, hovedsagligt fra det sy d-atlan tiske Hav, 

 hvoraf en, C. gigas, opnaar en end mere kolossal Størrelse 

 end dens Slægtning i Norden. For Tiden kjender man 

 saaledes ialt ikke mindre end 11 til denne Slægt hørende 

 Arter. Som Slægtsnavnet antyder, er det især den enorme 

 Udvikling af Snabelen, der giver disse Dyr sit særegne 

 Præg. Fra Slægten Pasithoe er de herhen hørende Arter 

 desuden let kjendelige ved sine stærkt forlængede Gang- 

 fødder og ved den simple Bygning af disses Endeparti. 



Fam. 7. Pasithoidæ. 



Trunk unsegmented, with short frontal part. Proboscis 

 uncominonly large, not Hexibly connected to the trunk. 

 Chelifori quite absent in the fully developed animal. Palpi 

 and false legs well developed, both l()-jointed and securéd 

 close together in below the frontal part. 



Remarks. The genus, from which the present family 

 is named, Pasithoe, Goodsir, is certainly, as vet, only very 

 imperfectly known, hut. still, it appears to me, from the 

 perfect ahsence of chelifori and the well developed palpi, 

 that it must be placed next to the genus Colossendeis, 

 Jarzynsky, and along with it form a family by itself. which 

 evidently approximates very closely to the '2 preoeding 

 families. 



Gen. 14. Colossendeis, Jarzynsky. 1870. 



Generic Characters. Body robust or slender. witli 

 relatively short lateral processes and small frontal part. 

 no neck. Caudal segment very narrow and sharply dermed 

 from the trunk. Ocular tubercle pointed, without distinet 

 eyes. Proboscis of respectable size, the extremity hlunted, 

 tri-lobate, not tapered. Palpi slender, without distinet 

 setæ. False legs greatly elongated. the 4th and 6th joints 

 longest, the 4 last arraed with several series of crowded 

 spines. terminal claw distinet. Ambulatory legs greatly 

 elongated, the 3 coxal joints short, and similar in appear- 

 ance, terminal part narrow. cylindrical, 'tar sal joint longer 

 than the propodal joint, the last-named plain, without 

 spines on the inner margin, terminal claw awl-shaped. with- 

 out auxiliary claw. 



Remarks. The present genus was established by the 

 Russian Zoologist. Jarzynsky. to include the colossal Arctic 

 Pyenogonid described by Sabine as Phoxichilus probosri- 

 deus. To this form I was able, in 1876, to add a very 

 distinet new species C. angusta from the North Atlantic 

 Expedition, and Hoek has, in his work upon the Pyc- 

 nogonids of the ..Challenger-' Expedition, described no less 

 than 9 different species pertaining to the same genus, prineip- 

 ally from the South Atlantic Ocean, of which one C. gi;i<t* 

 attains a still more colossal size than its relative in the 

 North. At present, therefore, we are acquainted with not 

 less than 1 1 species pertaining to this genus. As the 

 generic designation indicates, it is the enormous develop- 

 ment of the proboscis especially, that imparts to those 

 animals their special character. The species of this genus 

 are, besides, easily distinguished from the genus Pasithoe, 

 by their greatly elongated ambulatory legs and by the 

 simple structure of the terminal part of the latter. 



Den norske Nordhavsexpe dition. G. O. Sårs: Pyenogonides 



