66 



Svælgroret er vidt, foldet efter Længden, Tab. XIII. 

 Fig. 9 a, og har 2 temmelig vide Svælggruber. Tab. XIII, 

 Fig. 9 b ; det er ligesom hos den foregaaende Art forsynet 

 med Tver- og Længdemuskler. 



Der er 12 Par fuldstændige Septa, hvoraf 6 Par maa 

 ansees som de principale, der adskille sig fra de øvrige 

 derved, at de ere bredere, ligesom stærkere bygget og 

 golde. Af de 6 Par fuldstændige, principale Septa er der 

 2 Par, som danne Retningssepta, Tab. XIII, Fig. 9 R, 

 der svare til de to Svælggruber, Tab. XIII, Fig. 9 b; hvert 

 Pars Septa staa langt fra hinanden. fordi Svælggruberne 

 ere meget vide. saa at det intraseptale Rum er meget vidt, 

 Tab. XIII, Fig. 9. De longitudinelle Muskler ere fæstede 

 paa den ydre Flade af hvert Septum, Tab. XIII, Fig. 9 c; 

 de ere temmelig udviklede. næsten i Form af Buske, imedens 

 de transverselle Muskler sidde paa den indre Flade. vende 

 mod hverandre og danne en tynd, foldet Membran i det 

 intraseptale Rum. De øvrige -i Par af de principale, fuld- 

 stændige Septa, Tab. XIII, Fig. 9. 1. have de longitudinelle 

 Muskler insererede paa den indre Flade af hvert Septum, 

 hvor de henimod Svælgroret ere stærkt udviklede og danne 

 her en tyk Busk, der sammen med de tilsvarende fra det 

 andet Septum næsten ganske udfylder paa dette Sted det 

 intraseptale Rum. De transverselle Muskler danne en 

 foldet, temmelig tynd Membran, der indtager Størstedelen 

 af den ydre Flade af Septumet, dog saaledes, at der er et 

 frit Belte langs den fri Rand, hvori Mesenterialfilamentet 

 ligger. 



De 6 Par fuldstændige, sekundære Septa ere stillede 

 saaledes, at et Par staar imellem to Par af de principale 

 Septa, Tab. XIII. Fig. 9. -J. Disse sekundære Septa ere 

 ikke fuldt saa brede som de primære; deres longitudinelle 

 Muskler ere fæstede paa hvert Septunis indre Flade, vende 

 mod hverandre i det intraseptale Ruin og synes at vane 

 mindre udviklede, idet de danne en tyndere Busk; de trans- 

 verselle Muskler danne en tynd, yderst fint foldet Membran, 

 der indtager saagodtsom hele Fladen, naar undtages et 

 smalt Felt langs den fri Rand. Paa dette Felt sees, for- 

 mlen Mesenterialfilamentet, Acontier at være fæstede — ikke 

 i nogen stor Mængde og temmelig spredte — og nedenfor 

 Acontierne imod Gastralhulhedens Bund Kjønsorganerne, 

 der indeholde Æg i forskjellige Udviklingsstadier. Samt- 

 lige Septa, som alle ere fuldstændige, forsaavidt de fæste 

 sig paa Svælgroret, bære Mesenterialfilam enter, der tåge 

 deres Begyndelse ved den nederste Ende af Svælgroret. 

 ved Septainsertioneme, og strække sig i en sammenrullet 

 Tilstand et lidet Stykke nedover Septum. Der er altsaa 

 i det Hele 12 Par Septa, hvoraf ingen ere ufuldstændige. 



Pariéto-basilarmuskelen er yderst tynd og strækker 

 sig kun lidt opover Væggen, imedens den udbreder sig 

 noget videre nedover Fodskivens indre Flade. 



The æsophagus is wide, longitudinally folded (Pl. XIII. 

 fig. 9 a), and has 2 rather wide gonidial grooves (Pl. XIII. 

 fig. 9 b). It is furnished with transversal and longitudinal 

 muscles like the preceding species. 



There are 1 2 pairs of perfect septa, of which 6 pairs 

 must be considered as the principal ones, and are distin- 

 guished from the rest by being broader and, as it were, 

 stronger built and sterile. Of the 6 pairs of perfect prin- 

 cipal septa, there are 2 pairs which form directive septa 

 (Pl. XIII. fig. 9 R), eorresponding to the two gullet-grooves 

 [Pl. XIII, rig. 9 b). The septa of each pair stand far apart 

 from each other, because the gullet-grooves are verv wide. 

 so that the intraseptal space is very wide (Pl. XIII. fig. 9). 

 The longitudinal muscles are secured to the outer surface 

 of each septum (Pl. XIII, fig. 9 r), and are pretty well 

 developed, almost in the form of frutici; whilst the trans- 

 versal muscles are seated on the inner surface, face to- 

 wards each other, and form a thin folded membrane in the 

 intraseptal space. The other 4 pairs of the principal per- 

 fect septa (Pl. XIII, fig. 9, l) have the longitudinal muscles 

 inserted on the inner surface of each septum where they, 

 in proximity to the æsophagus, are strongly developed and 

 form liere a thick frutex. which, together with the eor- 

 responding one from the other septum. almost quite fills, 

 at this place, the intraseptal space. The transversal mus- 

 cles form a folded, rather thin membrane that occupies 

 the greater part of the outer surface of the septum. in 

 such manner, however, that there is a free belt along the 

 free margin in which the mesenterial filament lies. 



The o' pairs of perfect, secondary septa are placed 

 in such manner, that one pair stands between two pairs 

 of the principal septa (Pl. XIII, fig. 9. 2). These second- 

 ary septa are not quite so broad as the primary ones; 

 their longitudinal muscles are secured to the inner surface 

 of each septum, face towards each other in the intraseptal 

 space and appear to be less developed, inasmuch as they 

 form a thinner frutex ; the transversal muscles form a thin. 

 extremelv tine. folded membrane that almost covers the 

 entire surface with the exception of a narrow area along 

 the free margin. In this area, besides the mesenterial 

 filament, acontia are seen to be secured, not in any great 

 abundance and pretty much dispersed ; and below the 

 acontia, towards the bottom of the gastric cavity, the re- 

 productive organs are seen. These contain ova in various 

 stages of development. The whole of the septa, all of 

 which are perfect in so far that they secure themselves 

 to the æsophagus, carry mesenterial filainents which orig- 

 inate in the lowest extremity of the æsophagus, at the in- 

 sertions of the septa, and stretch themselves in a coiled 

 up condition a little way down the septum. There are, 

 thus, altogether, 12 pairs of septa, of which none are im- 

 perfect. 



The parieto-basilar muscle is extremely thin and 

 extends itself only a little way up the wall, whilst it dis- 

 tributes itself somewhat farther down the inner surface of 

 the pedal disc. 



