69 



beklædte Kropsdel. I Mundskiven samler de cirkulære 

 Muskelfibriller sig i større Bundter og nærme sig stærkt 

 Ectodermbeklædningen , imedens de danne en Slutmuskel 

 omkring Munden. 



Tentaklerne ere udvendigt beklædte med et bredt Ecto- 

 derm, bestaaende af lange, cilierende Cylinderceller, imellem 

 hvilke sees encellede Slimkjertler og en stor Mængde 

 Nematocyster. Indenfor Ectodermet er et stærkt Lag 

 longitudinelle Muskler, der rage lidt ind i det fibrillære 

 Bindevæv, som er forsynet med Bindevævslegemer med 

 dels en. dels tiere (Jdløbere, samt tine Ernæringskanaler. 

 Paa dette Bindevævs indre Flade ligge transverselle Muskel- 

 fibriller, der ikke ere meget udviklede, og som ere beklædte 

 af det cilierende Endothel. 



Der er 6 Par principale, fuldstændige Septa, som 

 indbyrdes staa langt fra hinanden, saa at de intraseptale 

 Ruin blive meget vide, Tab. XIV, Fig. 8. De to Par Ret- 

 ningssepta ere fæstede paa hver Side af Svælgrøret og 

 svare ganske til Svælggruberne, Tab. XIV, Fig. 8 a. De 

 adskille sig fra de øvrige væsentlig derved, at deres Længde- 

 muskler ere fæstede paa den ydre Flade af Septumet og 

 Miidc fra hverandre i det interseptale Rum, imedens de 

 transverselle Muskler hekkede for en stor Del den indre 

 Flade og vende mod hverandre i det intraseptale Rum. 

 Paa de øvrige 4 Par fuldstændige Septa, Tab. XIV, Fig. 8 b, 

 ere Længdemusklerne fæstede paa den indre Flade; de 

 vendv altsaa mod hverandre i det intraseptale Rum, imedens 

 Tvermusklerne findes paa den ydre Flade og vende mod 

 det interseptale Rum. Længdemusklerne paa samtlige 

 disse Septa ere omtrent lige meget udviklede; de tiltage i 

 Tykkelse henimod Svælgrøret, hvor de danne en liden Busk 

 for igjen at blive smalere, idet de gaa over paa dette. 

 Tvermusklerne forme sig i en fint foldet Membran; hverken 

 disse eller Længdemusklerne beklæde hele Fladen af Sep- 

 tum ; thi henimod den fri Rand ophore de, hvorved der 

 dannes et smalt Belte imellem denne og Muskelen, og i 

 dette Belte paa den ydre Flade er Mesenterialfilamentet 

 fastet, Tab. XIV, Fig. 8 c. Hvert Septum bærer et saa- 

 dant, som udspringer tæt ved Svælgrørets nederste Ende 

 og følger spiralformigt sammenrullet et Stykke nedover den 

 ydre Flade af Septum, langs det smale Belte, Tab. XIV. 

 Fig. 8 r. 



Imellem hvert 2 Par af de fuldstændige, principale 

 Septa i de 6 Hovedkamre, er der et Par ufuldstændige, 

 sekundære Septa, som ere temmelig lange, men ophore 

 2_3 Millimeter fra Svælgrøret, Tab. XIV, Fig. 8 d. De 

 ere forsynede med baade Længde- og Tvermuskler; de 

 første ere fæstede paa den ydre Flade af Septumet og 

 ligesom paa de fuldstændige Septa stærkest fremtrædende 

 henimod Svælgrøret, de sidste paa den indre og ikke meget 

 udviklede. De ufuldstændige Septa bære Acontier, som 

 ikke ere i nogen stor Mængde tilstede; enkelte Septa bære 

 2—3 Acontier, andre kun en. Tab. XIV, Fig. 8 e, og 



what more developed than on the part of the body covered 

 by the sheath. On the oral disc the circular muscle-fibrils 

 collect themselves into largish fasciculi, and approach close 

 to the ectodermal covering, whilst they form a sphincter 

 round the mouth. 



The tentacles are exteriorly clad with a broad ecto- 

 derm consisting of long, ciliating eylinder-cells, between 

 which unicellular mucous glands and a great aumber of 

 nematocysts are seen. Inside of the ectoderm there is a 

 strong laver of longitudinal muscles, that reach a little 

 way into the tibrillar connective-tissue, which is furnished 

 with connective-tissue corpuscles having sometimes one, 

 sometimes several prolongations and also fine nutritory 

 ducts. On the inner-surface of this connective-tissue He 

 the transversal muscle-fibrils ; these are not much devel- 

 oped and are elad with the ciliating endothelium. 



There are 6 pairs of principal perfect septa, which 

 between themselves stand far apart from each other, so 

 that the intraseptal spaces are very wide (Pl. XIV, fig. 8). 

 The 2 pairs of directive septa are secured upon each side 

 of the oesophagus, and quite correspond with the gonidial- 

 grooves (Pl. XIV, flg. 8 a). They are distinguished from 

 the others principally by their longitudinal muscles being 

 secured to the outer surface of the septum and facing 

 from each other in the interseptal space, whilst the trans- 

 versal muscles, foi- a great part. clothe the inner-surface 

 and face towards each other in the intraseptal space. In 

 the other 4 pairs of perfect septa (Pl. XIV, fig. 8 &), the 

 longitudinal muscles are secured upon the iuner surface; 

 they face consequently towards each other in the intraseptal 

 space, while the transversal muscles are found on the outer 

 surface,§and face towards the interseptal space. The longi- 

 tudinal muscles upon all of these septa are about equal 

 in development ; they increase in thickness towards the 

 oesophagus, where they form a small frutex, becoming aga in 

 narrower as they pass over upon it. The transversal 

 muscles form themselves into a finely folded membrane; 

 neither they nor the longitudinal muscles clothe the entire 

 surface of the septum, as they terminate in proximity to 

 the free margin, causing a narrow belt to be formed between 

 that and the muscle, and on the outer surface of this belt 

 the mesenterial filament is secured (Pl. XIV, fig. 8 c). 

 Each septum carries one of these, which originates close 

 to the lowest extremity of the oesophagus, and passes, coiled 

 up in spiral form, for a little way down the outer surface 

 of the septum along the narrow belt (Pl. XIV, fig. 8 c). 



Between each 2 pairs of the perfect, principal septa, 

 in the 6 principal chambers, there is a pair of imperfect, 

 secondary septa which are råtner long, but terminate 2- 3 

 millimetres from the oesophagus (Pl. XIV, fig. 8 d). They 

 are furnished with both longitudinal and transversal mus- 

 cles; the tirst-named are secured upon the outer surface 

 of the septum and are, in same manner as upon the per- 

 fect septa, most strongly prominent in proximity to the 

 oesophagus; the last-named are secured upon the inner- 

 surface and are not much developed. The imperfect septa 

 carry acontia but they are not present in any great 



