S4 



Der er 12 Par Septa, hvoraf (J Par ere fuldstændige, 

 primære, det vil sige, de fæste sig paa Svælgrøret; de øvrige 

 •3 Par ere ufuldstændige. Af de 6 Par fuldstændige Septa 

 ere de 2 Par Retningssepta. Samtlige Septa tåge deres 

 Begyndelse fra Bunden af Gastrovascularhulheden (den 

 indre Plade af Fodskiven) og ere Fortsættelser af Hudens 

 Bindevæv. De udbrede sig som sædvanligt langs Krops- 

 væggen, og imedens de fuldstændige Septa naa til Mund- 

 skiven og Svælgrøret, hvor de fæste sig, naa de ufuldstæn- 

 dige Septa neppe op til Gastralhulhedens øverste Halvdel, 

 Tah. XXIII, Fig. 7. De to Par Retningssepta fæste sig 

 paa Svælgrørets ydre Side saaledes. at de staa modsat 

 hverandre og svare til de omtalte Gonidiefurer, Tab. XXIII, 

 Fig. 7 «, 8 a; de synes at være stærkere bygget end de 

 ovrige og skille sig fra disse ved Muskelanordningen. Paa 

 begge Sider af Bindevævslamellen, som danner Septumets 

 Midtparti, Tab. XXIII, Fig. 7 a, 8 b, er der udviklede 

 Længdemuskler, som skjule Tvermusklerne. Disse Længde- 

 muskler ere paa den nederste Trediedel temmelig udpræ- 

 gede, Tab. XXIII, Fig. lb. 8c, ligesom Bindevævslamel- 

 len her er temmelig bred; men saa bliver Septumet meget 

 smalt et langt Stykke opover, og i denne Længde ere 

 Musklerne kun lidet udviklede, Tab. XXIII, Fig. 7 c, 8 d. 

 Naar elet saa nærmer sig op iniod Mundskiven for at gaa 

 over paa Svælgrøret, bliver det bredere, og Længdemusk- 

 lerne antage da paa den ydre Flade ganske betydelige 

 Dimensjoner, saa at de lier danne smukke Forgreninger i 

 Form af en Fane. Tab. XXIII. Fig. 7 d, 8 e. Disse 

 udviklede Længdemuskler paa Retningssepta 'vende fra 

 hverandre i det interseptale Ruin ; paa de øvrige -A Par 

 fuldstændige Septa vende de mod hverandre i det intra- 

 septale Ruin, Tab. XXIII, Fig. 7 e. 



Fra den brede Del af de fuldstændige Septa, ikke 

 langt fra Svælgrørets nederste Ende, udgaar en Bindevævs- 

 stræng, der memhranagtig udvider sig og følger Septumet 

 et langt Stykke nedover Gastrovascularhulhedens nederste 

 Trediedel, Tab. XXIII, Fig. 8 /, og i denne Bindevævs- 

 membran ligge Mesenterialfilamenterne og Generationsor- 

 ganerne, Tab. XXIII, Fig. 8 r/. Det synes, som om samtlige 

 fuldstændige Septa bære disse Organer, der ligge ved Siden 

 af hinanden og adskille sig i Bygning ikke fra Actiniernes 

 i Almihdelighed. Kun Æggestokke med lidet udviklede Æg 

 tindes hos det undersogte Individ, Tab. XXIII, Fig. 8 h. 



De ufuldstændige Septa ere stillede saaledes, at et 

 Par staar imellem to Par fuldstændige, Tab. XXIII, Fig. 

 7 /, 8 i. De udvide sig noget, ligesom deres Midtparti 

 (Bindevævslamellen) bliver bredere, alt eftersom de naa op 

 paa Kropsvæggen, og deres fri Rand, der vender indad i 

 de primære Kamre, synes at være afrundet. Tab. XXIII, 

 Fig. 7, 8. Ligesom paa de fuldstændige Septa, saaledes 



There are 12 pairs of septa. of which (j pairs are per- 

 fect and primary, that is to say they attach themselves 

 to the cesophagus; the remaining 6 pairs are imperfect. 

 Of the 6 pairs of perfect septa, there are 2 pairs of 

 directive septa. All the septa have their origin in the 

 bottom of the gastro-vascular cavity (the inner surface of 

 the pedal disc), and are prolongations of the integumental 

 connective-tissue. They distribute themselves, as usual, along 

 the body-wall, and whilst the perfect septa reach to the 

 oral disc and the oesophagus, where they attach themselves. 

 the imperfect septa scarcely reach up to the gastral cavity's 

 uppermost half (Pl. XXIII, hg. 7). The two pairs of 

 directive septa attach themselves to the outer side of the 

 æsophagus in such manner, that they stand opposite each 

 other and correspond to the gonidial grooves previously 

 spoken of (Pl. XXIII, figs. 7 a, 8 a). They appear to 

 have a. stronger structure than the others. and they distiu- 

 guish themselves from them by their muscular arrange- 

 ment. Upon both sides of the connective-tissue lamella, 

 which forms the medial portion of the septa, iPl. XXIII, 

 figs. 7 a. s b), there are well developed longitudinal mus- 

 cles, which conceal the transversal muscles. These longi- 

 tudinal muscles are pretty prominent on the lowest third- 

 part (Pl. XXIII, figs. 7 b, 8 c), whilst. also, the connective- 

 tissue lamella is here pretty broad; but then the septum 

 becomes very narrow for a long way upwards, and in that 

 portion the muscles are onlv little developed (Pl. XXIII. 

 fig. / c. ^ »/'. When it then approaches towards the oral 

 disc. in order to pass over to the æsophagus, it becomes 

 broader, aud the longitudinal muscles assume, then. on the 

 outer surface, quite considerable dimensions, so that they 

 form. here. beautiful ramifications in the form of a ilag 

 (Pl. XXIII, figs. 7 d. Se). Those developed longitudinal 

 muscles on the directive septa. face from each other in 

 the interseptal space; on the other 4 pairs of perfect septa 

 they face towards each other in the intraseptal space (Pl. 

 XXIII. fig. 7 , . 



From the broad part of the perfect septa. not far 

 fnom the lowest extremity of the æsophagus, there issues 

 a connective-tissue cord. which dilates itself membranously 

 and follows the septum a long way down the lowest third 

 part of the gastro-vascular cavity (Pl. XXIII, fig. 8,/i; 

 and in this connective-tissue membrane the mesenterial 

 nlauients aud the reproductive organs lie (Pl. XXIII, fig. 

 s g). It appears as if all the perfect septa carrv such 

 organs; they lie alongside each other. and do not distin- 

 guish themselves in structure from those of the Actinidæ 

 in general. Ovaries only. containing little developed ova, 

 are to lie found in the specimen examined (Pl. XXIII. 

 fig. 8 h). 



The imperfect septa are placed in such manner, that 

 one pair is situated between two pairs of perfect septa. 

 (Pl. XXIII, figs. 7 f, 8 i). They expand themselves some- 

 what, whilst at same time their medial part (the connective- 

 tissue lamella) becomes broader. according as they extend 

 up the wall of the body, and their free margin, which 

 faces inwards in the primary chambers, appears to be 



