28 



370 Nogle mindre Exemplarer. 



Udbredelse. 



Arten synes at forekomme paa de større Dyb (100— 

 300 Fv.) langs hele den norske Kyst; den er nemlig tågen 

 ved Finmarken, Lofoten, Bodø, 100 Fv. (Gr. O. Sårs); 

 Trondhjemsfjorden (Storm); Eggen udenfor Christianssund. 

 100 Fv. (Gr. O. Sårs); Sognefjordens Munding, 100 — 160 Fv., 

 Havet 6 Mil vest af Holmengraa (Hansen & Friele); 

 Hardangerfjorden, 300 Fv. (Danielssen). Den tyske Nordsø- 

 expedition i 1872 fandt den i Bukkenf jordens Munding 

 (106 Fv.), ved Lindesnes (220 Fv.) og Indseilingen til 

 Christianssund (294 Fv.) Den er endvidere funden i 

 Christianiafjorden, 50—120 Fv. (M. Sårs). 



Udenfor Norge kjendes Ophioscolex glacialis fra Kara- 

 havet. 80—130 Fv. (Stuxberg); Barentshavet (Hoffmann); 

 Spitsbergen, Jan Mayen. 45 Fv. (Fischer); Færøkanalen, 

 290—375 Fv. (Hoyle); Bohuslan, 120—130 Fv. (Loven); 

 Hirshals, Jylland, 250 Fv. (Mobius & Biitschli) ; Grønland, 

 (Liitken); Nordamerikas Østkyst, 101—1000 Fv. (Verrill). 

 Dens Sydgrændse ved den amerikanske Kyst er ifølge 

 Lyman Barbados og Dominic (82 — 333 Fv.). 



Ophioscolex purpureus Dub. & Kor. 



1846. Ophioscolex purpureus. Diiben & Koren, Zool. 



Bidrag, pag. 235. Tab. VI, 

 fig. 2 a — c. 



M. Sårs, Oversigt af Norges 



Echinodermer, pag. 8. Tab. I, 



fig. 8—10. 



— Jeffrey Bell, Catalogue of 



British Eehinoderms, pag. 134. 



isiu. 



1892. 



370 A few small specimens. 



Distribution. 



The species appears to be met with in the great 

 depths (100 — 300 faths.) along the entire Norwegian coast; 



it is, namely. tåken at Finmark, Lofoten, Bodd, L00 fath. 

 (G. O. Sårs); the Trondhjem fiord (Storm): the ridge off 

 Christianssund. 100 fath. (G. O. Sårs); the mouth of the 

 Sognefiord, 100 — 160 fath ; the sea ti miles west of 

 Holmengraa (Hansen et Friele): the Hardanger fiord, 

 300 fath. (Danielssen); the German North Sea Expedition 

 in 1872. obtained it at the mouth of the Bukken fiord 

 (106 fath.); at Lindesnes (220 fath.) and the channel into 

 Christianssund (294 fath.). it has been further obtained 

 in the Christiania fiord. 50—120 fath. (M. Sårs). 



Beyond Norway Ophioscolex glacialis is known from 

 the Kara Sea. 80—130 fath. (Stuxberg): the Barents Sea, 

 (Hoffmann): Spitzbergen, Jan Maven. 45 fath. (Fischer); 

 the Færo channel, 290—375 fath. (Hoyle); Bohuslen. 

 120—130 fath. (Loven): Hirshals. Jutland, 250 fath. 

 (Mobius & Biitschli); Greenland (Liitken); the east coast 

 of North America. 101 — 1000 fath. (Verrill). Its southern 

 limit on the American coast is, according to Lyman, Bar- 

 badoes and Dominico (82 — 333 fathoms). 



Ophioscolex purpureus Dub. & Kor. 



1 S4»>. Ophioscolex purpureus. Diiben & Koren, Zool. 



Bidrag, pag. 235. Pl. VI, 



fig. 2 a — c. 

 1861. — — 'M. Sårs, Oversigt af Norges 



Echinodermer, pag, 8. Pl. I, 



fig. 8—10. 

 1892. Jeffrey Bell, Catalogue of 



British Eehinoderms, pag. 134. 



