17 



Findested. 



Station No. 48 Nogie Exemplarer. 

 ,. 164 Yderst almindelig. 

 Imellem — ,. 173 & 174 Nogle Exemplarer. 

 ,. 192 2 Exemplarer. 

 ,. 200 Temmelig hyppig. 



TJdbredelse. 



Ophiactis abyssicoJa er tidligere lunden ved Lervik, 

 Hardangerfjord, 80—110 Fv.; Bukken pr. Bergen (Nor- 

 man); 1 Mil vest af Herlø, 190 Fv. (M. Sårs); Hellefjord, 

 200 Fv.; 2 Ml vest af Sognefjord (Hansen & Friele); 

 Havdybet udenfor Storeggen, 400 Fv. (G. O. Sårs); 

 Trondhjemsfjorden. 200 Fv. (O. Storm). 



Udenfor Norge er Arten hidindtil kun kjendt fra 

 Færokanalen. 327 — 767 Fv. (Lyman, Hoyle) og 3 Stationer 

 øst af Shetlandsøerne, 64— 203 F v. (Hoyle); den er saa- 

 ledes en ægte nordeuropæisk Form. 



1866. 



1872. 



1882. 



1892. 



Ophiopus arcticus, Ljungman. 



Tab. II, Fig. 13—17. 



Ophiopus arcticus, Ljungman. Ofversigt Kongl. 



Vetensk. Akadm. Forhandl., 



pag. 309. 

 Ophiaregma abyssorum, G. 0. Sårs, Bidr. til Kund- 



skab om Dyrelivet paa vore 



Havhanker, Ohrist. Vidensk. 



Selsk. Forhandl., pag. 112. 

 Ophiopus arcticus, Lyman. Report on the Ophiu- 



roidea . Ohall. Exp. Zool., 



vol. Y. part 14. pag. 156. 



.Jeffn 



Bell. Catalogue of 



British Echinoderms, pag. 124. 



Om denne Arts Generationsorganer bemærker G. 0. Sårs : 



,. Disse saakaldte Genitalspalter mangle ganske 



hos nærværende Form, idet Skivens Hud forbinder sig 

 umiddelbart med Basis af Armene langs deres hele i Skiven 

 optagne Parti uden nogen mellemkommende Aåbning. 

 Generationsorganerne, der hos enkelte Exemplarer vare 

 tydeligt bemærkelige indenfor Skivens Hud. kunne altsaa 

 alene ved en Ruptur af denne udtømme sit Indhold, et For- 

 hold, der er ganske og aldeles ukjendt i denne Dyregruppe". 

 Manglen af Genitalspalter er dog ikke uden Sidestykke. 

 ifølge Lyman skal disse ogsaa mangle hos Ophiocymhiwm 

 og Ophiotha/mnus; hos Ophiomusium pulchéllum skal der 

 heller ikke være nogen tydelig Aabning at opdage. 



Den norske Nordhavsexpedition. James A. Grieg: Ophiuroidea. 



Localities. 



Station No. 48 A few specimens. 



,. 164 Extremely common. 

 Between — ,. 173 & 174 A few specimens. 



,. 192 2 specimens. 



200 Pretty frequent. 



Distribution. 



Ophiactis abyssicola has been met with previously at 

 Lervik, Hardanger fiord, 80 — 110 fath. ; Bukken near Ber- 

 gen (Norman); a mile to the west of Herlo, 190 fath. 

 (M. Sårs) ; Hellefiord, 200 fath. ; two miles to the west of 

 Sognefiord (Hansen & Friele); the ocean depth off Stor- 

 eggen. 400 fath. (G. 0. Sårs); the Trondhjem fiord, 200 

 fath. (0. Storm). 



Beyond Norway the species has been only known 

 hitherto from the Færo channel, 328 — 767 fath. (Lyman. 

 Hovle) and from 3 stations east of the Shetland Islands. 

 64—203 fath. (Hoyle). It is thus a genuine North 

 European form. 



1866. 



1872. 



1882. 



1892. 



Ophiopus arcticus, Ljungman. 

 Pl. II, figs. 13—17. 



Ophiopus arcticus. Ljungman, Ofversigt Kongl. 

 Vetensk. Akadm. Forhandl., 

 pag 309. 



Ophiaregma abyssorum, G. O. Sårs, Bidr. til Kund- 

 skab om Dyrelivet paa vore 

 Havbanker, Christ. Vidensk. 

 Selsk. Forhandl., pag. 112. 



Ophiopus arcticus, Lyman, Report on the Ophiu- 

 roidea, Chall. Exp. Zool., 

 vol. V, part 14, pag. 156. 

 Jeffrey Bell, Catalogue of 

 British Echinoderms, pag. 124. 



In regard to the reproductive organs of this species, 

 G. 0. Sårs states : " .' Disse saakaldte Genital- 

 spalter mangle ganske hos nærværende Form, idet Skivens 

 Hud forbinder sig umiddelbart med Basis af Armene 

 langs deres hele i Skiven optagne Parti uden nogen 

 mellemkommende Aabning. Generationsorganerne, der hos 

 enkelte Exemplarer vare tydeligt bemærkelige indenfor 

 Skivens Hud, kunne altsaa alene ved en Ruptur af denne 

 udtømme sit Indhold, et Forhold, der er ganske og aldeles 

 ukjendt i denne Dyregruppe". The absence of genital 

 fissures is, bowever, not without counterpart; according to 

 Lyman thev are also, for instance. absent in Ophiocymbiwm 

 and Ophiothammis'; neither is there in Ophiomusium pul- 

 clielhini any distinct opening to be found. 



3 



