96 



Ursiis. Prof. EvKRSMANN i Kasan beskrifver i Bull, de 



Moscou 1840, p. 1, 2:ne former af Bjornar i Ryss- 

 land. Det syncs mig vara samma 2:ne former som 

 scl ofta blifvit ansedde for skilde, i aniedning af var 

 allmoges tal om 2:ne varieteter, under namn af Slag- 

 Ijorm och Myrhjorn eller Myrtuss. Den storre arten, 

 som i Ryssland kallas Ashjbrn (Sterwetnik) tyckes 

 vara v^r Slagbjorn (U. arctos L.): fronte convexa, 

 rostro brevi, abrupte attenuato; vellere fusco, pedi- 

 bus nigris, regione humerorum colloque pallidioribus 

 Qin pullulis plerumque collare album). Hit bora sli- 

 som varieteter U. pyrenaicus, norvegicus, collaris etc. 

 Den mindre formen, som i Ryssland kallas Myr- 

 bjorn (Muraweinik), benSmnes af E. Vrsus longiro- 

 stris (eller U. formicarius): fronte plana, modice in 

 rostrum atlenuatoj vellere flavicantifusco, pedibus 

 nigris. (Pili fusci apice flavescentes). Figurerne 

 visa betydliga skillnader mellan cranierne. — [Allt 

 detta ofverensstammer ganska val med hvad som sa- 

 ges i NiLSSONS Sk. Fauna]. — E. berattar sasom san- 

 ning foljande i Ryssland allmanna folktro. Den storre 

 artens honor foda 2 ungar, en d^ och en ?, som 

 under hela forsta aret foija modren. Derefter bort- 

 drifver hon dottren, men behaller sonen, som foljer 

 med annu ett ar, for att passa upp de ungar hor| 

 da foder, hjelpa dem ofver svarbestigliga stallen o. 

 s. v., hvarfore Ryssarne kalla honom Pestum (barn^ 

 vaktare). Ifall han forsummar sin pligt blir han af- 

 straffad med orfilar. "Den mindre arten skall ej 

 hafva nagon Pestum." Bada arterna sagas ata lika 

 val as och myror. Den mindre torde ej finnas i Si- 

 berien, hvarest den storre ar allman. Bada ligga i 

 ide. Den mindre beskrifves (liksom af Svenska all- 

 mogen) sasom lifligare och vildare samt hastigare 

 aft anfallaj men den skall ej sa ofia sla storre kreatur. 



