5(i 



Meniii- Ehrenbkuo framla<»ger (i Berl. Berichl 184?, p. 



^L'"Tnde"^^^0 bevis, att den vanliga klai>an ofver mennisko- 



styi^a sliigtets aftagande styrka och ofriga goda egenskaper 

 fullkomligt iir utan grund. Vi hafva redan forut 

 sid. 14 afhandlat detia amne och hanvisa dit, an- 

 markande blott alt E. framdragit nagra direkta be- 

 vis af Mumier, gamla ben, funne i jorden, o. s. v. 

 som ylterligare upplysa forhallandet. 



Cranio- Man inscF latt att det nyss omtalade bestam- 



scopi. jjjgjjjgj gf olika form hos olika folkslags cranier mS- 

 ste verka direkt pa de laror som sedan Galls tid 

 blifvit framstallde i cranioscopien. Det ar svart att 

 saga om de af den nya laran skola bli bekraftade 

 eller vederlagde, men for ref. vill det synas som 

 om det man fran alder kant under namn af Natio- 

 nalkarakter, skiille komma att sammanbindas med 

 Nationalformen hvarigenom den forut osakra cranio- 

 scopien skulle fa en agta vetenskaph'g grund val. Kort 

 forr an Ri:tzius hade publicerat sina forskningar of- 

 ver cranierna, utgaf Carus ett litet arbete, som sy- 

 nes mig antyda en dylik rigtning, nemligen: Grund- 

 zuge einer neuen Cranioscopie (88 sid. 8:vo m. 2 

 Jith. tabb. Stuttgard 1841). Han soker har gifva en 

 ny rigtning at Galls laror om yttre formens sam- 

 band med sjalsegenskaperne, och visar af hufvudets 

 ursprungliga byggnad, att de enskilta ojemnheterne 

 pa cranium masle blifva hogst osakra tecken, samt 

 att man maste utga fran en belt annan grundasigf. 

 Hjernan bestar af 3 hufvuddelar, som sitta sasom ut- 

 vaxter pa ryggmargens forlangning, medulla oblon- 

 gata och podunculi, nemligen I:o lilla hjernan (bakre 

 hjernmassan), 2:o Corpora 4-gemina (mellersta) och 

 3:0 Hemisphaererna (framre hjernmassan). Dessa An- 

 nas olika utbildade hos olika djur. Ursprungligen 

 ar mellersta hjerndelen storst, nemligen hos fiskar 

 och hos forsta stadium af hogre djurs foster; men 



