32 



det som sages forut under art. 12, och tillagga, alt 

 en god definition ej behofver vara lang, men vald 

 och karakteristik]. 



F. D^ ett genus sondcrdelas horde de deraf ny- 

 bildade slagtenas namn vara af samma grammatika- 

 liska genus som det ursprungliga, pa det att de 

 adjectiva artnamnen ej ma behofva ombyta andelser. 



G. Vid ett nytt namn bor alllid dess etymologi 

 anforas, samt dessutom, oberaknadt definilionen, : i 

 art (ej flera) uppgifvas sasom slagtels egenlliga lyp. 



Jag bar kanhanda varit vidlyftigare an tillbor- 

 ligt vid refererandet af delta amne, men far det 

 oaktadt, till vinnande af en laltare ofversigt anfora, 

 att alia de gifna reglerna kunna sammanfattas under 

 foljande 6 hufvudrubriker: ^ 



1:0 Namnet bor vara ett for hvarje art af djur och 

 vaxter; (i systemalisk form: beslaende af slagt- 

 och arlnamn. Ej galle samma namn for ivh arter 

 och ej tva namn for samma art). Hit hora af 

 forutstaende regler, I: 5,7, IO5 U:A^q. 

 2:0 Det bor vara ^sdkert (1:125 II :D, E, G). 

 3:0 — — — sannt (1:11; II:A,a, k). 

 4:0 — — — passande (II:A,c — i, 1, n, 0, p, 



r; 1:13). 

 5:0 — — — rigl^^gt till spr^k (II: A,b, m, o, 



p; B), och till skrifsatt (1:14; II C, F, G). 

 6:0 Det skall vara det dldsta (efler foregaende momen- 

 ier anvandbara) som tillhorer arten (I: 1 — 6, 8, 9). 

 Slutligen far jag tillagga, att den som onskar 

 erhalla en riglig kannedom om grunderna for namn- 

 gifningen i Naturalhistorien, ma roa sig med genom- 

 lasandet af E. Fries Botaniska Ulflygter (Upsala 1843) 

 hvaruti forekommer en afhandling "om vaxternas namn" 

 hvilken, utom niistan allt det har forut namnda, ut- \ 

 fiirligt afhandlar en miingd fragor af mera allmant 



interesse 



