m 



klass famlljcn tillhorer; saledes Bovitia (mammalia) j 

 Falconince (aves); Salmonini (pisces). Alldeles det- 

 samma galler om de nyss forut (sid. 21, 22) namnde 

 andelserne: idcoe, cce , (af ideiis, eus) samt andelsen 

 arius, hvilka alia mqjlii^tvis kunde bibehallas der 

 som de tva forstnamnde ej val passa. Emellertid ar 

 det foist omtalade sattet, att blott anvanda 2:ne an- 

 delser i hvar sin bestamda betydelse, ganska ut- 

 frycksfullt, ehuru andelsen idee for ovanda oron bar 

 nagonting stotande, tillfolje af dess ej ratt latinska 

 natur. Detta satt att bilda familjenamnen bar i flera 

 ars tid varil det enda brukliga i England, och bor- 

 jar nu allmannare anfagas i andra lander. Det ar 

 ej nylt, utan begagnades af Vigors pa 1820-talet och 

 strax derefter af BoiE m. fl. — Att sluta familjnam- 

 nen pa andelsen ides i pluralis, sasom ref. sjelf gjort 

 i nagra aldre skrifter, ser val nagot mera latinskt 

 ut, men ar ett fel mot grammatikan. Denna andelse 

 forutsatter neml. en singularis, som oftast ej kan An- 

 nas; t. ex. pi. Strigidcs skulle i nom. sing, beta Strigis]. 



C. Komiten payrkar att artnamn alllid bora 

 skrifvas med lilen initialbokstaf_, afven om de aro 

 substantiva eller tagne af personers och landers namn; 

 generiska namn borde deremot alllid skrifvas med 

 stor initialbokstaf. Harigenom skulle vinnas, att man 

 aldrig behofde sarskildt anmarka om ett namn vore 

 art- eller slagtnamn; [likformighet erholles vid upp- 

 raknandet af manga artnamn, och all villradighet 

 upphorde huruvida stor eller liten bokstaf borde an- 

 vandas. Den af Linn^ gifna foreskriften att skrifva 

 substantiva artnamn med stor initial, ar egentligen 

 oriktig, ty i latinet skrifvas substantiva ej annor- 

 lunda an adjektiva. Detta skrifsatt kommer i det 

 foljande att begagnas]. 



D. I anseende till det ofta tvifvelaktiga cite- 

 randet af auctoritet vid Zoologiska namn, anser ko- 



