15 



tlngcn nu iii^a full motsvarii^liel cller varit sadane, 

 alt de verkligcn ofverlrairat hvad som varit kandt 

 under de nastforegaende seklerne, ocli s^ledes lika 

 mycket visade ett tilltagande som ell aflagande. Den- 

 na k lagan ar af samma natur, som sagan om den 

 gyllene tiden, och som de fiesta gamla . menniskors 

 pris ofver allt det stora, goda eller utmarkta som 

 fanns i deras ungdom; de sago nemligen vcrlden da 

 ur andra synpunkter an nn. 



Samma arbele af Isidor Geoitroy fortsiittes med Aiiman 

 nagra anmiirkningar ofver geografiska Zoologien, nem- <"„!!"' 

 llgen en ganska kort framstallning af denna laras lii- 

 storia och isynnerhet en afhandling om foihallandfet 

 mellan de nu lefvande och de utdoda djiirens for- 

 bredning. Observationerne synas redan tillrackligt hafva? 

 Sdagalagt, att slaglformerne alllid varit, till hnfvud- 

 saken, pa samma salt som nu fordelte mellan verlds- 

 delarne, men att de hittills kanda forndjuren i all- 

 manhel synas vara till arlerne skilde fran de nu lef- 

 vande. Delta kan endast forklaras efter endera af 

 2:ne hypolheser. Jlntingca harstamma vara djur fran 

 forndjuren, och hafva undergatt stoi're eller mindre 

 form-forandringarj — eller' hafva forfaderne till vara' 

 djur lefvat jemte de utdoda, men antingen varit s^ 

 sallsynta, alt vi ej nu funnit lemningar af dem, eller 

 bebolt andra trakter, hvarest vara undeisokningar ej 

 hunnit verkstallas. Af det som forut blifvit afhand- 

 ladt synes, att forf. ar mest bojd for det forra an- 

 tagandet, men han lemnar dock fragan har oafgjord 

 och stadnar vid det factum, att djurformernes geo- 

 grafiska ulbredning ar densamma nu som i forndju- 

 rens tid, sa langt tillbaka som de aro kande. Han 

 anmaiker att Cuvier hyllat den sednare asigten, och 

 citerar ett slalle ur Ossem. fossiles, som synes kun- 

 na bevisa delta. For mig vill det dock synas, att 

 CnviER aldiiiiT hunnit bilda sig nagon sladi^-ad ofver- 



■--^ coo 



