a 



belydlig afvikeisc i slorlekon foljer vanIi<>on en be- 

 lydlig afvikelse i roriiion, sfj alt alltid nalmliga ge- 

 nera, ordningar etc. ntgoras af arler som aro i den 

 man narmare lika till stoileken, som de aio narmare 

 aflina. T. ex. ekoirc ocli rallshmtena uti^-oras blott 

 af sma arter, och det llggor en for hvar man be- 

 gri|)lig oiindighot uli tankon pa en dilhorande art 

 af en oxes, ellor till och med blott af en hands stor- 

 lek. V'i anse alhsa den vanliga sloi'a husrattan (Miis 

 decimianus) sasom en ganska slor ai't, nemligen af 

 rallor, under det vi finna det vara en besynnerlig 

 afvikelse, att sa sma arter af idislande djnr kunna 

 fmnas, som de mindre Moschus och Anteloparterne, 

 ehnru dessa aro mangfaldiga ganger storre an Mus 

 decumanus. 



Denna luifvudregel modifieras af foljande sar- 

 skilta omstandigheter. som utgora egna underordna- 

 de regler. 



Fattendjurcn aro bland alia grupper storst, t. 

 ex. Uftern bland Mustelinie; Bafvern, Myopotamus och 

 Hydrochoeres bland gnagarne^ "Phocacea bland Fera?" 

 och hvalarne bland alia mammalia. 



De Jlygande och i trad Icfvandc formerna aro 

 dereraol alltid sma. Landtdjuren kunna klassificeras i 

 foljande ordning efter deras vanliga stoiiek: l:o de 

 grdsdtande (egentl. vaxtatande, "llerbivores"), som 

 aro storst 5 2:o de huttdtandc, 3:o de fruktdtaiide 

 och 4:0 de insehtdtande, som aro minst. Det finnes 

 alltsa ett bestamdt forhallande mellan massan af 

 djuren och massan af de naringsamnen, som de aro 

 amnade att fortara. Man tanke sig harvid sasom 

 exempel l:o elefanlen, idislande djur; 2:o rofdjuren; 

 3:0 aporna, de storre, fruktatande fliidermossen m. 

 fl. j 4:0 de vanliga, insektatande fladermossen, So- 

 rex o. s. V. ^ 



IB 



