visa skild.i racer, cllcr modlfikalioncr, heroende af 

 olika vilkor "i lefnadssaltet", "lokala inflyteiser" o. 

 s. V. Dessa modifikationer aro hos de tama djuren 

 blott storre an hos de vilda, och menniskoslagtet 

 f'orhaller sig i detta hanseende liksom husdjuren. 

 Men da dessa hafva blifvit sadane de nu aro under 

 meiiniskans inflytelsc, och pa visst satt am hennes 

 verk, bor studiurn af deras racer kiinna i betydlig 

 man upplysa den gamia, ulom den egentliga histo- 

 riens omrade liggande menniskohistorien. For aW riitt 

 kiinna framstalfa sitt iimne skiljer forf. mellan fol- 

 jande sorter: 



\\o fan^na, ej tama djur; 



2:0 tdnicia djur (apprivoises) t. ex. elefant, guepard, 

 jagtl'alk, hvilka fangas och tamjas i mangd, men sora 

 det ej viil lyckas att bringa till fortplantning i tama 

 tillstandet. 



3:0 hasdjur, som fortplanta sig i tama tillstandet, 

 och som saledes helt och hallet tillhora menniskan. 

 Af dessa antages att 40 arter finnas, hvaraf de fie- 

 sta, nemligen 17, aro daggdjur, 16 foglar, 2 fiskar 

 och 5 insekter (bi etc.). Ei'ler deras olika satt att 

 tjena menniskan indelas de i 4 slag: 



a) accessoriska husdjur, hvilka uppfodas sasom e. 

 a. luxartiklar, for noje eller prydnad: Cavia porcel- 

 lus^ kanarifogel, pafogel, nagra fasan- och vattenfo- 

 gelarter, svan; guldfisk. 



b) ijidiistriella \\\\&^\ur: cochenille. silkesmaskar, bi. 



c) aliiiieiitdra, som hallas for att anvandas till 

 foda: karp, hons, kalkon, perlhons, egentliga fasanen, 

 gass, ander, svin, far, getter, hornboskap, kanin. 



d) auTilidra, som, oberaknadt den ofiiga nytta vi 

 draga af dem, uppfodas for att tjena till bitrade vid 

 menniskans forrattningar och hushallningj de hora 

 alia till de forstandigaste djuren bland mammaliernes 

 hogst utbildade ordningar: hund, katt, Mustela furoj 



