112 



Gould ZooI. Pr. 1842 p. 12, 13. 

 M. hirsutus, n. Hoi I. aff. gigantco, 10^ poll. 

 M. penicillatus, d:o similis dccumano. 

 M. delicatulus d:o 2^ poll -f cauda 2^. 

 M. novae holl. Wateiul ibd. p. 146. 

 M. castaneus id. ibd. Ins. Philipp. 



Cricetomys gamhianus Ogilby Zool. Proc. 1840 

 p, 1; gigantisk Mus med lang svans och kiikpasar; 

 dubbelt storre an M. decumanus. Se afv. RiiprELL 

 mus. Senkenb. 3. Wagner Suppl. 3. 



Nesohia n. gen., J. Gray Ann. Nat. Hist. X, p. 

 261 et seqq., nara Mus men framtander framlill 

 breda, platta; svansen kort: M. Hardwicki Gr. 



Vandelcuria Gray 1. cit. nara "de amerik. gcr- 

 billi"j lefver i trad: Mus oleraceus Sykes, = M. lon- 

 gicaudatus W. Elliot. Madras. 



Meriones fordelas i 2: Mer. propr. , samt /?//(W2- 

 homys med reguliert motsatta tandveck och deraf re- 

 guliert rhombiska figurer i kronan. Wagner Wiegm. 

 Arch. 1841 p. 129, et Schreb. 



Meriones venustus n. sp. (aff. pygargo) — mu- 

 rinus n. sp. och beskr. af M. gerbillus (Oliv.), alia 

 fr. Sennaar, samt M. crassus n. sp. (af Rhombomys 

 Wagner) fr. Sinai: Ref. i Vet. Acad. Handl. 1842 p. 

 226. [Obs. Ett eget missode gjorde aft jag vid den- 

 na afhandlings forfattande ej kande Wagners Sup- 

 plement till Schreber, hvarfore jag bar far bifoga elt 

 par anmarkningar i aniedning deraf. M. venustus ar 

 [logst lik W.s M. longicaudus, men bar lydlig hvit 

 flack bakom orat, langre bakfot och de liingsta vi- 

 brissa? svarta. — M. murinus passar n. fullstandigt 

 pa bans Rh. robustus, men bar mycket langre svans, 

 som i slutet ar pa alia sidor langt svartharig. — - 

 M. crassus kunde anses for densamma som Rh. me- 

 lanurus Wagn. men blotia asynen af Riippells figur 



(Mus. 



