w 



f>€h artsiglels farg. — Vidare en E. albiiHinlris \Vayn» 

 (Pair, inc.) som jag ej kanner, men som enL W. pA 

 anf. s(. skall vara narsliiglad mcd den nyssnamnde 

 och afven sakna baktumme. (E. ^^ihiopicus Ehr. 

 kallas af Wagner E, brachydactylus , hvilken forandring 

 val ej niimera gar an att gora. Man har visserligen 

 funnit flera arler i .^ihiopien, men man kan »fvea 

 finna flera med korta tar. E. libjcus Ehr. maste 

 heta E. cegypticas Geoffr.) 



E. algirus fr. Oran beskr.s af Lkfu:boui.li:t, In- 

 stitut 1842 p. 283 (ur Soc» d'h. Nal. de Slrasbourg> 

 Den tyckes vara narslaglad med segyptius och aiiri- 

 tus, men mera kan af den ofullstandiga beskrifnin- 

 gen ej afgoras. 



Echinops lelfairi ar utforligen beskrifven af Mar- 

 tin i Zool. Trans. R, 249 med fig. Jag har yl- 

 trat mig ofver delta djiir i forra arsb. p. 74 och i 

 nyss anf. monografi p. 216, not. Det synes ej skildt 

 fran si. Ericulus Is. Geoffr. Detta sednare namn 

 maste nntagas; Ecliinops ar bade yngre och forut 

 anvandt. Wagner Suppl. 2 p. 29 antager ett nytt 

 namn, Echinogale, for Echinops, och forenar Ericu- 

 lus ganska oralt med Centetes. Den kommer dock 

 ojemfdrligt narmare Erinaceiis. 



Jacobson beskrifver, i Forhandl. vid motet i 

 Stockholm 1842, p. 704, forandringarne i pelvis hos 

 Erinaceus under dragtigheten. En verki ig Symphysis 

 pubis skall finnas. Miirkvardigt att backenet skall 

 vara storre och vidare hos bannen. 



Ofver slagtel Sorex hafva flera arbeten utkom- Soneina. 

 mit ; nemlrgen forst af Duvernoy, som redan behand- 

 lade detta slagte i Mem. de Strasburg 1836 och 1838, 

 samt derefler i Guerins Magazin 184?. (Afven i Fr. 

 Vet. Ac. d. 4 Juli 1842; Institut 1842 p. 247, der 

 16 arter uppraknas). Nya arter beskrifvas och slag- 

 lels fordelning i nuturliga scctioncr utbildas, ehuru 



