207 



Cypsclus Icuconotus, Dklrssert Gucr. Mag. 1840Cypseiu 

 f)l. 20 och R. Z. 1840 fr. Butan. — Chcelura ruji- 

 collis, H. Johnson, Ann. N. H. VII, 351 (Patria?). 



Picas harclini , Brandt, Bull, de Petersb. IX Picus. 

 p. 12 5 fr. mell. Asienj nara P. canus men svart 

 och livitt smaflackig o. s. v. — P, callonotus, Gould, 

 Z. Pr. 1840 p. 182, fr^n vestl. Sydamerika? (utan 

 flackarj ofvan rod). — P, jubatus Lafresnaye, R. 

 Z. 1841 p. 242 (stor, svart, med tofs som Upupa; 

 fadernesl. obek.). — P. rivolii Boissonneau R. Z. 

 1840 p. 36 (Patr.?). 



Upupas plats i ornithologiska systemet var annu Upupa. 

 alltid oviss. Enligt bildningen af nedre larynx och 

 af vingarna bor den skiljas fran scingfoglarnes ordo 

 (jemf. Forhandl. vid motet i Stockh. 1842 p. 688—9), 

 men ingen annan narslagtad form tyckes finnas, till- 

 hopa med hvilken den kan rangeras. Af Lafresnaye 

 hafva vi erhallit en artikel om dess afliniteler, hvar- 

 uti rigtigt anmarkes att Upupa gar (ej hoppar) pa 

 marken och har nara rata klor, samt tSrna bildade 

 nastan som hos Alauda, och att den i detta hanse- 

 ende ar hogst olik Epimachus, hvars fotter aro bil- 

 dade sasom de foglars, hvilka lefva i trad, med lang 

 yttre tli, krokta klor o. s. v. Forf. anser den ut- 

 gora en egen famille af "tenuirostres", tillhopa med 

 ^"U ppucerthia'\ m. fl. sydamerikanska former, hvil- 

 ket synes mig tvifvelaktigt. 



En annan asigt lara vi af Brehms uppsats i 

 Isis 1842 p. 488, som anser den hora till "die Specht- 

 artigen Vogel", den visar stor analogi med si. Co- 

 laptes (Piciis auratus m. fl.), och dess fargteckning 

 har ofverensstammelse med den af Pici i allmanhet, 

 hvilket ej kan nekas. Br. slutar med att uppstalla 

 5 subspecies, hvaraf en (U. bifasciata) har 2 hvi(a 

 band pa de yitersta rectrices, och en (U. africana 



