224 



Herpetologi. 



Uti menageriet i Jardin des plantes i Paris har 

 Fort- man haft tillfalle att observera forfplantningen af 

 Python Python bivittutus, eller den stora orm-art som djur- 

 bivmatus.fQpg,,^ vanligtvis pl8ga visa lefvande. Hela forloppet 

 deraf beskrifves af Valenciennes i Ann. Sc. Nal. XVI 

 p. 65 5 samt i Institiit n:o 395, 396. (ur Fr. Vet. Ac). 

 ' — Fr. n. Not. XIX, 1 (iitan citation livarifran). En 

 hanne af 2"',20 och en bona af 3'^ (10 sv. fots) langd 

 parades d. 22 Januari 1841 och sedan flera ganger i 

 Januari och Februari. Honan at en gang i Februari 

 och ville derefler ej fortara nagonting, men abdo- 

 men utsvallde smaningom. Den 6 Maj fodde hon 15 

 agg, som voro mjukskaliga, och 120 mm. (nara 5 

 sv. tum) i sin storsta dimension. Omkring och pa 

 dessa lade hon sig i spiral, sa ati hennes kropp bil- 

 dade en sort hvalf, hvaraf stjerten utgjorde nedersta 

 hvarfvet, och hufvudet spetsen, och som fullstandigt 

 betackte dem. Salunda lag hon i 56 dagar, och var 

 under hela tiden 12 — 14° varmare an den omsrifvan- 

 de luflen. Detta var saledes en verklig rufning, lik- 

 som bland foglarne. D. 3 — 7 Juli utklacktes 8 un- 

 gar, som vid fodsein voro 0,^^52 (21 tum) langa. 

 Under hela rufningstiden drack modern nagra gan- 

 ger, men at intet forr an d. 3 Juli da ungarne bor- 

 jade klackas. Samma dag gick hon bort fran dem 

 och brydde sig ej vidare om dem. Ungarne borjade 

 forst dricka och sedan ata pa samma satt som de 

 fullvuxne; de voro liflige och forsokte att bitas. 



Med afseende pa den namnda hogre temperatu- 

 ren hos modren, har Dumeril (i Fr. Vet. Ac. d. 3 



Jan. 



