162 



dock anmiirka att tarsus ej alllid ar lani^re an fe- 

 mur hos roffoglarne, ty hos Faico palumbarius aro 

 de lika, ocli hos F. nisus saml si. Circus ar tarsus 

 langre. Sasom character duger saledes ej detta for- 

 hallande, och ofverhufvud torde for mycken vigt vara 

 lagd pa dimensionerne: liingd och tjocklek. 



Ett ben, som skall vara eget for Psittaci, be- 

 skrifves af Rousskau i Rev. Zool. Dec. 1839, under 

 det langa namnet: Os inlercarre-tynipano-auditif. 

 Jacquemin anser det (Fr. Vet. Ac. 27 Jan. 1840; R. 

 Z. p. 25) vara Nitzschs "Siphonium", som ar en 

 luftledning fran tuba Eustacliii till underkaken, och 

 som ar benvandlad hos de starkt flygande foglarne 

 i allmanhet. — Denna tolkning bestrides ater af R. 

 i Fr. Vet. Ac. 10 Febr.; R. Z. p. 57 der amnet afhand- 

 las utfcirligt. Han anser den s. k. luftgangen helt 

 enkelt for en tendo. — Jacqukmin svarar ater i sam.tr. 

 den 33 Mars; R. Z. 1840 p. 95. 



H. KuHLMANN (Diss, inaugularis de Absentia fur- 

 culae in Psittaco piillario ; Kiel 1842) beskrifver 

 bristen pa furcula hos Psittacus pullarius, och ge- 

 nomgar dervid fogelns arm- och axelmuskler samt 

 dc ben som utgora skullran, och iemnar en figur 

 ofver skelettet. Furcula ersattes blott af det liga- 

 ment som alltid finnes i samma Irakt hos foglarna 

 [ungefar som Ossa pelvis hos Cete]. Arbetet ar alltsa 

 upplysande ehuru sjelfva factum ej ar nytt, ty Vi- 

 gors anmarkte ar 1831 bristen pa furcula hos Ps. 

 mitratus, eximius och galgulus (Philos. Mag, IX, p. 

 232; — Isis 1834 p. 810). Nitzsch har sednare 

 uppgifvit att den ar ovanligt svag hos alia Psittaci 

 och saknas hos de ofvannanjde samt Platycerci i 

 allmanhet och Ps, pullarius (se Pterylographie p. 

 145), och V. d. HoEVF£N tilliigger (i sin Tijdschrift 

 IX, afd. 2 p. 56) detsamma om Ps. Tui och Ps. 



