169 



ningom aflager i Tyskland, emtJan ctt och annat 

 gamrnalt exemplar derslades antager den fiirg som 

 lillhorer iifven de yngre hannarne i Italien; men 

 detia ar ^tminslone consequent. De fleste ornitliolo- 

 ger bega den stora inconsequensen, alt sSsom egna 

 arter antaga de varieteter, som bero pS ulbildning 

 af fargen (vanliglvis blott hos hannarne), i.ex.Ftin- 

 gilla cisalpina och Ilispaniolensis Tem. 5 men vilja 

 ej erkanna den stora mangd andra varieteter som 

 bero pa ungefar mofsvarande sma egenheter i for- 

 men. Inom ornithologien har emellertid Brehm fram- 

 kallat en strid ofver delta amne, genom sin ihardig- 

 het att conseqvent och systematiskt ulfora sitl begrepp 

 cm arter j inom de ofriga delarne af zoologien fort- 

 gar detsamma , men tyst och oformarkt. Entomolo- 

 gerne gora nya arter, sardeles bland Coleoptera, ef- 

 ter hvarje liten olikhet som kan uppdagas, eller till 

 och med blott efter skillnad i fadernesland, utan att 

 nagon annan olikhet kan uppvisas, och bland arterna 

 af Fdis, Canis m. fl. sker alldeles detsamma. Det 

 bor emellertid medgifvas, att innan man ager till- 

 racklig kannedom for att kunna i nagot storre skala 

 ofverse arterna af ett djurslagte, och bedoma vardei 

 af de olikheter som kunna finnas mellan individerna, 

 gor man val uti att Stskilja, emedan delta vanligen 

 bidrager till narmare undersokning af formen och 

 lefnadshistorien. (Om Brehms arter jemf. vid Nu- 

 menius, langre fram). 



En annan fraga af allmannare interesse och hvar- Om acci- 

 ofver meningarne aro delade, ar den: hvilka arter forekom- 

 som tillhora ett lands fauna eller ej. Bland de of-^urrrur, 

 rige djurclasserne synes delta i allmanhet mindre 

 svart att afgora , ty de arter som traffas i ett land 

 tillhora det vanligen. Dock ma man ej pasta att Ca- 

 nis lagopns tillhorer Skane emedan den blifvit fun- 

 nen forvillad dit flora ganger j den ar ett agta fjell- 



