170 



djur, som blott bor och loilplanfar sig i hoga nor- 

 den och som man ej kan pariikna alt finna i sodra 

 Sverige. Liksa kan en och annan fisk eller insekt 

 (t. ex. Gryllus migratorius) patrafl'as lAngt fran sin 

 hembygdj men dessa forflyttningar ske sallan. Vida 

 vanligare aro de bland foglarne, sS att vi kunna 

 rakna v. p. 30 fogelarter som blifvit funne inom Sve- 

 rige, till en del temligen ofta (t. ex. Gracula rosea) 

 utan att derfore kunna sagas tillhora landet. Jag 

 vidrorer bar detta amne i aniedning af hvad jag 

 sjelf derom yttrat i Vet. Ac. Handl. 1840 p. 31 — 32 

 vid anmalandet af nagra s^dane, i Sverige acciden- 

 tellt patraffade foglar, och kan endast fortfara i p^- 

 staendet att det sS vidt som mojligt ar en fau- 

 nists pligt, att ej uppgifva mera an som ar sannt, 

 och saledes att ej saga, att en art traffas understundom, 

 emedan den blifvit sedd en eller tva ganger j att no- 

 ga skilja mellan de arter som verkligen bo i hvarje 

 trakt och dem om hvilka man ej sakert kanner det- 

 ta, samt att sa vidt som mojligt utmarka de arter 

 som blott, ehuru reguliert och arligen, flytta ofver, 

 utan att egentligen bo i landet, samt dem som finnas 

 der endast om vintern. Genom losliga uppgifter upp- 

 komma sadane lojligheter, som att sydligare ornitho- 

 loger vilja underratta oss, att Parus bicolor m. fl. 

 amerikanska foglar understundom traffas i Skandi- 

 navien. 

 Om fog- Foglarnes reguliera flyttningar hafva blifvit fo- 



fl^J[°/jf„ remal for vidstracktare undersokningar, sasom vi re- 

 dan namnt sid. 17. Af sarskilta dithorande iaktta- 

 gelser kunna anforas foljande: 



PuRKiNSON visar att Morhullan aterkommer ef- 

 ter flyltningen, ej blott till samma trakt, utan till 

 samma stalle. Han hade iakttagit detta p^ ett exem- 

 plar som var ulmarkt af nagra ovanliga hvita fjad- 

 rai*, och som derpa igenkandes aren 1833 — 1837. Den 



