257 



gande, under del de 2 forsla starkt aftaga. Ju langre 

 tillbaka i tiden, desto mera aro formerne afvikande 

 fran de nu lefvande, och del ar mas;kvardigt, att de 

 aldre dels visa tydlig ofverensslammelse med (eller 

 qvarstadnande vid) tidigare perioder af embryo, dels 

 narma sig till andra djurclasser. Uti de aldsta jord- 

 lagren forekomma fisk-slaglen som visa en forvanande 

 [atminslone yttrej likhet med Trilobiterne, hvilka 

 aro uriypcn for Crustaceerne och for hela articulerade 

 djurserien, och som blott finnas uti de aidra aldsta 

 jordbildningarne. Det ser ut som om dessa forsta re- 

 presentanter af djurriket agde en verklig inbordes 

 slagtskap. Men de aldsta fiskarne hafva en annu tyd- 

 ligare likhet med Amfibierna, isynnerhet med de ald- 

 sta, uti nastfoljande format ioner uppkommande for- 

 merna deraf, som alia hora till de stora, nu utdoda 

 odlorna, och Ag. anmarker att dessa (Ichthyosaurus, 

 Plesiosaurus m. fl.) ej blott visa analogi med fiskar- 

 na, utan afven med de l^ngt sednare upptradande 

 aldsta Mammalia, nemligen Pachydermerna i terliar- 

 formationen och Hvalarne. Vidare utmarka sig de 

 aldsta fiskarna genom en outbildad form i allmanhet, 

 sa att de olika delarne af samma djur, sasom fjall, 

 tander och ben, likna hvarandra sa nara, att man 

 ofta har sv^rt att urskiija dem. Men ju langre fram- 

 cit, desto storre bli variationerne och desto tydligare 

 bli olikheterne saval mellan diurclasserna, som mel- 

 lan hvarje individs delar. De aldsta, amfibielika 

 fiskarna, och ofverhufvud alia, som forekomma i de 

 3 aldsta stora geologiska hufvudperioderna (ofver- 

 gangslagren, stora kolformalionen och Trias eller 

 bunter Sandstein m. m.) hafva sned stjert, sa att 

 kroppsspetsen bojer sig uppat i stjertfenans dfre lob, 

 och den egentliga fenan sitter under stjertspetsen. 

 Vi skola strax langre fram visa att detta beror pa 



Prof. SundevaUs Arsb. 7840—7842. 17 



