II 7 



Det liar sa ofta varit i fraga till hvadAmn*k% 

 grad arseniksyriigbet ar loslig i vatten, 

 att man borde tro derma punkt icke me- 

 ra vara stridig. Likval liar detla amne 

 ater blifvit franidragit af Fischer i Bres- 

 lau, *) sora for langre tid tillbaka trodde 

 sig hatVa upptackt att arsenikssyrligbet, 

 for att kunna upplosas i fatten, borde 

 bogre oxideras utan att anda blifva arse- 

 niksyra. Efter att pa experimentel vag 

 bafva blifvit vederlaggd af Phillips och 

 Pfaff, bar ban mi sokt visa, att i gran 

 arsenik pa en bel manad icke fullt upplostes 

 i 16000 gran vatten, utan lemnade litefc 

 graagtigt pulver olost > bvilket ban ansag 

 bevisa omojligbeten att arsenikssyrligbet 

 upploses fullt i valten. Han iinner val 

 att den dervid bvarken kali syrsattas p& 

 lu f tens , vattnets eller dess egen bekost- 

 nad, men den kan anda tankas vara bo- 

 gre syrsatt, genom det syre som i vattnefc 

 annu ar qvar i forening med vate. Mot 

 en sadan bevisningsformaga bar man iW 

 gen ting annat att satta. Arsenikssyrlig- 

 liet bor till ett ganska riiiga antal af 

 kroppar, hvars yta verkar repellerande 

 pa vatten, det ar ganska svart att gora 

 den vat ocb den intrader med lika sva- 

 rigbet i vattnets mellanrum for att losas; 

 men, en gang upplost, beballer den sig 

 sa, att en mattad upplosning endast kan 

 erballas genorn afdunslning af en utspadd. 

 Vauquelin bar, ora jag icke bedrager mig, 

 forst vackt uppmarksambeten pa denna 

 omstandigbet, i sin afbandling om indium. 

 *) Pa anf. stulle B. 9. s. 364. 



