,,4 



sok hade blifvit iinnu storre , om Berthier 

 dervid haft till ogorimarke, att erhalla des- 

 sa dubbelsulfureta forenade i bestamda 

 forhallanden, i stallet for de enkla sam- 

 mansmaltningar han frambragt, t. ex. om 

 ban dertill anvandt kristalliserade dubbel- 

 salter, hvars tillvarelse troligt beror p& 

 radicalernes frandskaper. 



I en sednare afhandling *) bar Ber- 

 thier foreslagit nagra af dessa svafvel- 

 fcundna metaller till beredning af svafvel- 

 bunden vatgas. Man skulle af detta for- 

 slag nastan tro, att man i Frankrike icke 

 kanner det hos oss allmanna, af Gahn infor- 

 da sattet, att insticka ett till svetsning 

 glodgadt jern i en degel, eller grop af torr . 

 sand, dit man inlaggt nagra bitar svafvel, 

 hvars quantitet fornyas sa* lange man ser 

 att jernet brinner pa svaflets bekostnad. 

 Tvenne der gifna foreskrifter fortjena lik- 

 val for deras anvandbarhet att liar an- 

 foras. Den ena ar beredning af svafvel- 

 bunden mangan, formedelst en blandning 

 af mangansuperoxid och svafvel, som i en 

 retort upphettas. Dervid erhalles svaf- 

 velsyrlighets gas till en sadan mangd och 

 med en sadan latthet, att denna method 

 till gazens beredning visserligen fortjenar 

 att foredragas alia andra. Den svafvel- 

 bundna mangan man dervid far, later 

 sedan anvanda sig till utveckling afsvaf- 

 velbunden vatgas. Den andra ar ett foga 

 kostsamt satt att bereda hydrothyonkali, 



») Annales de Chimie et de Physique, T. 

 XIV, p. 271. 



