49 



dervid bevisat, att Woixastons och Youngs 

 formodan, att gult ar sammansatt af rodt 

 och gront, pen icke utgor en sjelfstandig 

 farg, ar origtig och Herschei. har visat 

 ett latt satt, att genom forsok bescamma 

 den absoluta dispersiva kraft ett medium 

 iiger, men for hvilket jag m&ste hanvisa 

 till bans arbete °). 



Theorierna om de pbenomen ljuset 

 framter, bafva mycket vunnit, genom en 

 tvist emellan Poissojv och Fresivel rorande 

 forklaringen af Stskilligt rorande ljusets 

 polarisation 00 ) och genom en afhandling 

 af Poisson om fargade ringar •?£J men 

 desse aro af for mycket abstract natur 

 for att har kunna anforas. 



Man har alltid funnit sv&rt att erh§l- Polyzo- 

 la brannglas af den styrka man dstundat , L "ai*„ 

 dels emedan det ar svart att f& stora massor glai. 

 afglas, som dertill fordras felfria,och dels 

 emedan glasets tjocklek hindrar mycket 

 ljus att tranga igenom. Buffow foreslog 

 att afhjelpa detta pa det vis att ett Jitet 

 brannglas omgafs med ringar af glas, utom 

 hvarandra, utgorande den yttersta kan- 

 ten af storre brannglas, med samma fo- 

 caldistance, hvarigenom samma stalbryt- 

 ning uppkommer, men i en mindre tjock 

 glasmassa , som saledes slapper mera ljus 

 igenom sig. Brewster bar sedan foresla- 



*) Pa anfdrda stall, p. 445. 

 ) Annates de Chimie et de Physique T. XII. 

 ) Pa anf. stalle T. XXII. p. 33 7 . T. XXIII. 

 *. 129. 



*• ft -t sirsl. i8a3. 4 





