46 



dessa fargbilder 15go de morka linier, som 

 Frauenhofer redan for langesedan upp- 

 tackt i den prismatiska fargspegeln, i sam- 

 ma ordning som i den sistnamda. Ju fina- 

 re och tatare dessa randeraro,ju bredare 

 och klarare fargbilder och ju mera lika 

 afstanden dem emellan aro, ju regulierare. 

 Da dessa rander drogos i form af con- 

 centriska ringar, blefvo fargbilderna ocksS 

 fiirgade ringar lika de NEWTONska, men 

 alltid med sina svarta mellanliggande linier. 

 Frauchenhofer liar matit med noggranhet 

 dessa fargbilders alia dimensioner och an- 

 ser dem harrora af ljusets bojning, hvar- 

 igenom saledes hans forklaring alldeles in- 

 traffar med Youngs, d& den ena theoriens 

 sprak ofversattes till den andras. Man har 

 nyligen i England begagnat detta fargspel 

 af finrandiga ytor till prrydnader. En 

 Barton *) i London drar, formedelst en 

 dertill inrattad machin, med en diamant- 

 spets p& ytan af st&l och adla stenar linier 



P* t£oo liil To£oo tums afstand ifran 

 hvarandra, hvilka aro sa fina att ytans 

 politur deraf ej synbart skadas och att tie 

 ej ses med blotta ogat, men som gora att 

 dessa ytor i solsken och om aftnarnB vid 

 eldsljus skimra med regnbSgens fargor. 

 Jag har sett racknappar af forgylld mes- 

 sing, formade pa en s£ graver ad stalmo- 

 dell, men fargspelet var svagt och sasom 

 prydnad visserligen icke att parakna. 

 Linjer Frauenhofer har narmare undersokt 



biiden. det g e nom prismat brulna ljuset af atskil- 



>) Edinburgh Philos. Journal B. VIII. s. n8. 



